ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
06 серпня 2024 року
м. Київ
 
справа № 462/7864/19
провадження № 51-3720 км 22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого судді                                              ОСОБА_1 ,
суддів:                                                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                  ОСОБА_5 ,
захисника                                                  ОСОБА_6 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 13 вересня 2022 року та Львівського апеляційного суду від 11 липня 2023 року у кримінальному провадженні № 620191100000001375 стосовно 
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Львова, який зареєстрований та 
проживає:  
АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України (далі - КК). 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Залізничний районний суд м. Львова ухвалою від 13 вересня 2022 року закрив кримінальне провадження № 620191100000001375 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився визначений ст. 219 КПК строк досудового розслідування.
Прокурор оскаржив цю ухвалу в апеляційному порядку.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 11 липня 2023 року залишив апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 - без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Прокурор, не погодившись із судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, подав касаційну скаргу, в якій просив їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги прокурор мотивував тим, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, не врахував того, що:
- всі слідчі та процесуальні дії у кримінальному провадженні органом досудового розслідування вчинені в межах строку досудового розслідування;
- з 04 грудня 2019 року жодних слідчих дій у кримінальному провадженні не було проведено;
- фактичне відправлення обвинувального акта до суду засобами поштового зв`язку 10 грудня 2019 року ніяким чином не порушувало права ОСОБА_7 ;
- закриття кримінального провадження з цих підстав можливе лише у підготовчому засіданні.
Посилається також на те, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив викладених в апеляційній скарзі доводів прокурора щодо безпідставного закриття кримінального провадження та постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК. 
Від захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 надійшли письмові заперечення, в яких він, наводячи відповідні обґрунтування, просив касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без зміни.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор не підтримав подану касаційну скаргу.
Захисник заперечив проти задоволення касаційної скарги, просив залишити оскаржувані судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Положеннями ст. 433 КПК визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визначати доведеними обставини, що були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу; переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 438 КПК). 
Статтею 370 КПК визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим.
У поданій касаційній скарзі прокурор ставить питання про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме безпідставне закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, проте колегія суддів не може погодитись з цими доводами з огляду на таке.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Частиною 1 ст. 219 КПК визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
За вимогами п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу (ч. 4 ст. 219 КПК).
Положеннями ст. 113 КПК передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Крім того, відповідно до усталеної практики Верховного Суду, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду, зокрема, від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 21 лютого 2023 року № 676/6434/21, від 16 березня 2023 року у справі №589/1633/19, від 18 травня 2023 року у справі № 760/28605/21).
Так, суд першої інстанції, заслухавши пояснення учасників судового провадження та дослідивши матеріали справи, ухвалою від 13 вересня 2022 року задовольнив клопотання захисника ОСОБА_6 та закрив кримінальне провадження № 620191100000001375 від 01 жовтня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився визначений ст. 219 КПК строк досудового розслідування.
Суд апеляційної інстанції за результатом розгляду апеляційної скарги прокурора погодився з висновками суду першої інстанції та залишив оскаржувану ухвалу без змін.
На обґрунтування своїх висновків суди послались на те, що:
- 05 жовтня 2019 року  ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення;
- 04 грудня 2019 рокусторону захисту в порядку ст. 290 КПК повідомлено про завершення строку досудового розслідування в кримінальному провадженні та надано доступ до матеріалів досудового розслідування, з якими вони ознайомились в цей же день;
- 04 грудня 2019 року складено обвинувальний акт;
- 10 грудня 2019 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 369 КК скеровано до суду засобами поштового зв`язку, що підтверджується відповідною відміткою на поштовому конверті, й отримано безпосередньо судом 16 грудня 2019 року;
- 21 січня 2020 року ухвалою суду обвинувальний акт повернуто прокурору, який повторно надійшов до суду 10 березня 2020 року.
Проаналізувавши викладені обставини, суди дійшли висновків про можливість застосування в цьому провадженні положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, оскільки останнім днем закінчення строку досудового розслідування є 06 грудня 2019 року, натомість обвинувальний акт направлений до суду лише 10 грудня 2019 року, що свідчить про очевидне порушення прокурором вимог кримінального процесуального законодавства України, з чим погоджується й колегія суддів.
Що стосується доводів касаційної скарги прокурора про те, що закриття кримінального провадження з цих підстав можливе місцевим судом лише у підготовчому засіданні, то колегія суддів уважає їх безпідставними, оскільки кримінальне процесуальне законодавство не містить обмежень щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК на будь-якій стадії процесу до виходу суду в нарадчу кімнату для постановлення рішення по суті (постанова ККС ВС від 08 лютого 2024 року у справі № 643/10167/20, провадження № 51-4488 км 23).
Відтак, оскаржувані прокурором судові рішення є належно вмотивованими та обґрунтованими і за змістом відповідають вимогам ст. 370 КПК, у них наведено мотиви, з яких виходили суди, та положення закону, якими вони керувалися при їх постановленні.
Підстав для задоволення касаційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 441, 442 КПК, Суд
постановив:
            Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 13 вересня 2022 року та Львівського апеляційного суду від 11 липня 2023 року у кримінальному провадженні № 620191100000001375 стосовно ОСОБА_7 - без зміни.
            Постанова набирає законної сили з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                           ОСОБА_3