Номер провадження: 22-ц/813/3804/24 
Справа № 523/7357/23
Головуючий у першій інстанції Кремер І.О.
Доповідач Дришлюк А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 червня 2023 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ:

27.03.2023 Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимого зазначали, що 26 травня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 2314720925, відповідно до умов якого остання отримала у кредит грошові кошти в розмірі 246670 (двісті сорок шість тисяч шістсот сімдесят) грн 14 (чотирнадцять) коп. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 0,01 % річних (щомісячні проценти 2,59 %) строком на 36 місяців. 17 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» було укладено Договір факторингу № 171221, відповідно до умов якого, правонаступником всіх прав та обов`язків виступає АТ «Таскомбанк». За цим Договором та Витягом Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 171221 від 17 грудня 2021 року, позивач являється новим кредитором боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором № 2314720925 від 26 травня 2020 року з усіма наступними додатками та змінами. Відповідачка взятого на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 05 квітня 2023 року має заборгованість в розмірі 196758,42 грн, яка складається з наступного: 107698,15 грн – заборгованість по тілу кредиту; 11,56 грн – заборгованість по річним процентам; 89048,71 грн – заборгованість по щомісячним процентам. Оскільки відповідач у порушення зазначених норм закону та умов договору зобов`язання за договором кредиту не виконала, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 196758,42 грн та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2951,38 грн (а.с. 1-6).
Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 червня 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором було вирішено задовольнити. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» суму заборгованості за кредитним договором № 2314720925 від 26 травня 2020 року в розмірі 196758 (сто дев`яносто шість тисяч сімсот п`ятдесят вісім) грн 42 (сорок дві) коп., з яких 107698 (сто сім тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн 15 (п`ятнадцять) коп. – заборгованість по тілу кредиту; 11 (одинадцять) грн 56 (п`ятдесят шість) коп. – заборгованість по річним процентам; 89048 (вісімдесят дев`ять тисяч сорок вісім) грн 71 (сімдесят одна) коп. – заборгованість по щомісячним процентам. А також стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2951 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят один) грн 38 (тридцять вісім) коп (а.с. 85-87).
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с. 103-105).
Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду першої інстанції, 29.12.2023 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила до суду апеляційну скаргу, в якій просила оскаржуване заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог АТ «Таскомбанк» відмовити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного дослідження обставин, що мають значення для справи. Апелянт вказує, що позивачем не надано належних пояснень щодо суми заборгованості за кредитним договором, а саме не надано пояснень відносно нарахування заборгованості за відсотками та не вказано суми, котру було виплачено апелянткою. Тому заявлені суми відсотків не ґрунтуються на долученому позивачем розрахунку та іншого належного розрахунку позивачем не надано. Разом з тим, надані АТ «Таскомбанк» виписка та розрахунок заборгованості за кредитом є односторонніми розрахунками та не є правовою підставою для стягнення відповідних сум й не може слугувати належним та допустимим доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що позивачем не надано до суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредитних коштів та часткової його виплати, у результаті чого неможливо встановити точність суми заборгованості ОСОБА_1 . До того ж, всупереч норм чинного законодавства, Акціонерним товариством «Таскомбанк» не надано доказів на підтвердження отримання кредитної картки, відкриття на ім`я відповідачки рахунку, виписки по вказаному рахунку, що у свою чергу слугувало б підтвердженням руху грошових коштів, наявності чи відсутності заборгованості, та безпосередньо розмір грошових коштів, отриманих ОСОБА_1 . Апелянт, також, наголошує на тому, що її взагалі не ознайомлено з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифів, та не надано інформації задля порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття обґрунтованого та зваженого рішення про укладення кредитного договору.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Апеляційне провадження в справі було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що своїх зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 добровільно не виконує належним чином, але як боржник вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобов`язання, тому у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом.
Станом на 05.04.2023 відповідач має заборгованість в розмірі 196758,42 грн, яка складається з наступного: 107698,15 грн – заборгованість по тілу кредиту; 11,56 грн – заборгованість по річним процентам; 89048,71 грн – заборгованість по щомісячним процентам.
За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву.
Тому суд вирішив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи, 26.05.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 2314720925, відповідно до умов якого остання отримала у кредит грошові кошти в розмірі 246670,14 грн із сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 0,01 % річних (щомісячні проценти 2,59 %) строком на 36 місяців.
Згідно 1.3 Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених у Паспорті кредиту № 4720925, який є невід`ємною частиною цього Договору (а.с. 8).
Відповідно до Паспорту кредиту № 4720925 сума кредиту 246 670,14 грн, строк, на який надається кредит – 36 місяців, спосіб та строк надання кредиту – безготівковим шляхом протягом трьох банківських днів від дня укладення договору, мета отримання – будь-які законні цілі, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом – 476 704,43 грн, реальна процентна ставка – 60,07%. Паспорт кредиту містить графік платежів з повернення кредиту, а також наслідки прострочення виконання або невиконання зобов`язань за кредитним договором (а.с. 9).
17.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» було укладено Договір факторингу № 171221, відповідно до умов якого, правонаступником всіх прав та обов`язків виступає АТ «Таскомбанк». 
Отже, відповідно до Договору факторингу та Витягу з Реєстру прав вимоги до цього договору позивач виступає Новим кредитором боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором № 2314720925 від 26.05.2020 з усіма наступними додатками та змінами (а.с. 15-21, 28-30, 31-33).
Крім іншого, на підтвердження вимог позивач надав до суду розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що відповідач погашав кредитну заборгованість, зокрема сплачені проценти: 13.01.2022 - сума 6349,35 грн, 09.02.2022 – сума 6253,13 грн, а також 06.01.2022 – 39,41 грн, 07.02.2022 – 135,63 грн, 09.03.2022 – 393,93 грн. А також сплачений кредит: 13.01.2022 – 6852 грн, 09.02.2022 – 6852 грн (а.с. 34). 
Разом з тим, позичальник в повному обсязі не здійснював повернення кредитних коштів, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 196758,42 грн, яка складається з: 107698,15 грн – заборгованість по тілу кредиту; 11,56 грн – заборгованість по річним процентам; 89048,71 грн – заборгованість по щомісячним процентам.
Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За ч. 1 ст. 611 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За обставинами даної справи в кредитному договорі № 2314720925 від 26.05.2020 Паспорті кредиту № 4720925 сторони узгодили істотні умови договору: суму кредиту, строк повернення кредитних коштів, порядок повернення кредиту, графік платежів, відсоткову ставку та штрафи за порушення зобов`язань. 
Кредитний договір та Паспорт кредиту підписані позичальником власноручно. Докази на підтвердження того, що вказаний договір визнавався недійсним або ж відповідач не підписував вказаний договір та не вступав в кредитні правовідносини з позивачем матеріали справи не містять та апелянтом до суду не подавалися. Докази сплати заборгованості в більшому розмірі, аніж зазначено в розрахунку, наданому позивачем, в матеріалах справи відсутні також. Тому апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апеляційної скарги. В іншій частині доводи апелянта містять посилання на нерелевантну судову практику, що не відповідає фактичним обставинам та доказам, які містяться в даній справі. При цьому, апеляційний суд враховує, що умови кредитування в повному обсязі містяться в кредитному договорі та Паспорті кредиту, які були власноручно підписані відповідачем, що не оспорювалось в подальшому.
За змістом положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що апелянт не спростував висновків суду першої інстанції, а також доказів, які були надані позивачем, не надав доказів, які б підтверджували відсутність кредитних правовідносин між сторонами, альтернативний розрахунок заборгованості тощо. В цілому доводи апеляційної скарги зводяться до критики доводів позивача, доказів та висновків суду першої інстанції. Разом з тим, позиція сторони не може ґрунтуватися виключно на запереченні позиції іншої сторони та має бути підтверджена відповідними доказами, тому апеляційний суд відхиляє доводи апелянта.
Таким чином, враховуючи вище встановлені обставини справи, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України відмовляє в задоволенні апеляційної скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 червня 2023 року – залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду          А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький