Номер провадження: 33/813/1362/24
Номер справи місцевого суду: 522/3072/24 
Головуючий у першій інстанції Циб І. В. 
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
27.06.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А., 
за участю секретаря судового засідання – Чеботар А.Г.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
потерпілої – ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду апеляційну скаргу 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст постанови суду першої інстанції
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2024 року, провадження у справі відносно  ОСОБА_1 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована, тим, що жодного домашнього насильства, дій психологічного характеру відносно матері свого сина ОСОБА_1 не вчиняв. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейське керувались своїми припущеннями, не врахували пояснення потерпілої, свідків, інших доказів по справі. Відомостей про те, у чому виразилось психологічне насилля матеріали справи не містять. В залі судового засідання потерпіла пояснила що сталось непорозуміння, і просила закрити провадження, однак суд першої інстанції на це уваги не звернув. В матеріалах справи відсутні докази вчинення домашнього насильства, наявні в матеріалах справи докази вину ОСОБА_1 не доводять.
У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.
Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні просила апеляційну скаргу задовольнити, провадження закрити. Пояснила, що дійсно вона примирилась з ОСОБА_1 , між ними виникло непорозуміння.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілого, апеляційний суд вважає необхідним зазначити таке.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, до суду надано протокол серії ГП № 301585 від 17.02.2024 року.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 301585 від 17.02.2024 року, 17.02.2024 року о 00 год. 00 хв., ОСОБА_1 за місцем свого проживання вчинив відносно своєї дружини домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме: погрожував розправою, принижував нецензурною лайкою в присутності неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані сп`яніння, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 301585 від 17.02.2024 року; поясненнями ОСОБА_2 від 17.02.2024 року; заявою ОСОБА_2 .
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити таке.
Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Апеляційний суд зауважує, що норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вирізняє такі види домашнього насильства: 
фізичне насильство, що є формою домашнього насильства, та включає: ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру;
психологічне насильство - насильство, пов`язане з тиском одного члена сім`ї на психіку іншого через навмисні словесні образи або погрози, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;
економічне насильство - навмисні дії одного члена сім`ї щодо іншого, спрямовані на позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
З аналізу наведених норм права, вбачається, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є матеріальним, тобто об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення передбачає настання наслідків як його обов`язкової ознаки. 
Враховуючи викладене, домашнє насильство має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.
Самі по собі, конфліктні стосунки та вживання нецензурної лексики, не утворюють склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Тільки у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, зазначені дії становлять собою об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.
Протокол серії ГП № 301585 від 17.02.2024 року, складений щодо ОСОБА_1 не містить відомостей про наслідки, настання яких є обов`язковою умовою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Апеляційний суд зазначає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, належних в розумінні ст. 251 КУпАП, про спричинення діями ОСОБА_1 потерпілій ОСОБА_2 наслідків у вигляді фактичного настання психологічної шкоди.
В протоколі про адміністративне правопорушення в якості свідків зазначено зокрема: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому на час складення протоколу про адміністративне правопорушення не було трьох років.
Письмових пояснень свідка ОСОБА_5 матеріали справи не містять. 
Також, письмові пояснення ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.
Також апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про фіксування складання протоколу про адміністративне правопорушення за допомогою ПВР 230574, 473723. 
На виконання обв`язку, визначеного положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП, відповідно до якого збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, до матеріалів справи не долучено відеозаписи, на які міститься посилання в протоколі про адміністративне правопорушення. На запит Приморського районного суду м. Одеси, 12.03.2024 року УПП в Одеській області ДПП повідомило, що надати вказані відеозаписи немає можливості, оскільки вони були знищені після закінчення строку зберігання.
Під час розгляду справи, апеляційний суд також враховує пояснення потерпілої ОСОБА_2 , надані в суді першої інстанції, а також під час апеляційного перегляду. 
Так, апеляційному суду ОСОБА_2 пояснила, що між ними 17.02.2024 року сталось непорозуміння, погроз на її адресу від ОСОБА_1 не було, примирилась з ОСОБА_1 та претензій до нього не має.
Обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок як про подію адміністративного правопорушення, так і про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Об`єктивна сторона, зазначена в протоколі, за умови невизнання вини ОСОБА_1 своєї провини, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої, не є доведеною в розумінні «поза розумним сумнівом».
Враховуючи відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення об`єктивних доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_2 , пояснення потерпілої, надані під час розгляду справи, які є протилежними письмовим поясненням від 17.02.2024 року та відомостям, викладеним у заяві від 17.02.2024 року, відсутність інших доказів, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
За таких обставин, апеляційний суд, вважає, що постанову Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП – скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                         В.А. Коновалова