ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 вересня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 473/2975/24	
Головуючий в 1 інстанції: Лузан Л.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,
при секретарі - Альонішко С.І.

          розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 серпня 2024 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування, - 
ВСТАНОВИЛА:
У травні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 234651 від 21.05.2024 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 340 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП;
- провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції на рахунок ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова винесена з порушенням прав позивача та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню, оскільки позивач не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, а інспектором всупереч вимог ст. 245, 280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не було належним чином з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи наявна вина позивача у вчиненні такого правопорушення.
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 серпня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неналежне дослідження доказів, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції на рахунок ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 40 коп. 
Доводами апеляційної скарги зазначено, що відповідно до 35 статті ЗУ «Про Національну поліцію», - підстав для зупинки транспортного засобу не було. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було враховано те, що поліцейський не доніс до позивача підставу зупинки транспортного засобу, хоча перший мав такий обов`язок відповідно до ч.2 статті 32 ЗУ «Про Національну поліцію». Інспектором не досліджувалися наявність будь-яких обставин що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, що є обов`язковим при розгляді справи відповідно до ст.280 КУпАП. Обставини що обтяжують відповідальність, на думку апелянта, у даному випадку відсутні. Вказує, що інспектором було винесено оскаржувану постанову, де будь-якої підготовки до розгляду справи, належного розгляду справи також не було проведено, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Жодна з зазначених вище тез не була врахована та досліджена судом першої інстанції, судом була повністю проігнорована процесуальна сторона розгляду справи. Вказує, що при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення у постанові було допущено помилку та вказано п.п. 3.4.5.г ПДР, але такого пункту в ПДР взагалі не існує. Зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин, апелянтом були дотримані вимоги ПДР. 
09 вересня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
13 вересня 2024 року до суду від апелянта надійшла заява про розгляд справи без участі, в якій апелянт враховуючи неможливість бути присутнім у залі судового засідання просить справу розглядати без його участі. Вказує, що викладену раніше позицію підтримує. 
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін. 
Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до постанови серії БАВ № 234651 від 21 травня 2024 року, винесеної поліцейським Управління поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мартиненком О.С., 21 травня 2024 року о 10 год. 40 хв. в районі 159 км траси М29 у Новомосковському районі Дніпропетровської області позивач керував транспортним засобом в складі тягача марки Renault premium, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причепа, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який мав технічні несправності - на правій шині задньої осі причепа відсутня залишкова висота малюнка протектора, наявні відшарування протектора та пошкодження, що оголюють корд. До постанови додані фото правопорушення.
Згідно даної постанови, позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1  ст. 121 КУпАП, та на нього накладено стягнення в вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що належними фотодоказами, що містяться в матеріалах справи,  доведено факт порушення позивачем ПДР, а саме щодо неналежного технічного стану автомобіля –шини мають місцеві пошкодження, що оголюють корд.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до  ст.23 Закону України "Про Національну поліцію"  поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Зокрема, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням  Правил дорожнього руху  його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів (п.11 ч.1  ст.23 Закону України "Про Національну поліцію").
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови серії БАВ № 234651 від 21 травня 2024 року, прийнятою поліцейським Управління поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції в районі 159 км траси М29 у Новомосковському районі Дніпропетровської області позивач керував транспортним засобом в складі тягача марки Renault premium, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом реєстраційний номер НОМЕР_3 , який мав технічні несправності  на правій шині задньої осі причепа відсутня залишкова висота малюнка протектора, наявні відшарування протектора та пошкодження, що оголюють корд. До постанови додані фото правопорушення.
Згідно даної постанови, позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1  ст. 121 КУпАП, та на нього накладено стягнення в вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.
Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух»  учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього  Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Правила дорожнього руху, які встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, належать до виконання всіма учасниками дорожнього руху.
Особи, які порушують  Правила дорожнього руху, несуть відповідальність згідно із законодавством.
В силу приписів статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Так, відповідно до п. 1, 2 , 3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 с. 9 КАС України).
Так, позивачем не оспорюється наявність повноважень у відповідача на винесення оскаржуваної постанови.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 4 статті 77 КАС України передбачено, що докази суду надають учасники справи.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 6 ст. 77 КАС України).
В той же час, з урахуванням положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
У відповідності до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Конструкція і технічний стан транспортних засобів, які експлуатуються, повинні відповідати вимогам додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 року № 1166 «Про єдині вимоги до конструкцій та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються».
Державним стандартом України ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» установлено вимоги щодо безпечності та методи контролювання технічного стану КТЗ, що перебувають в експлуатуванні.
Так, відповідно до п.п. 6.1.1. п. 6.1 Розділу 6 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» не дозволено змінювати розташування ПЗС (прилад зовнішній світловий), їх демонтувати, встановлювати додаткові ПЗС, а також змінювати режим роботи ПЗС, якщо це не передбачено конструкцією або документами щодо погодження переобладнання КТЗ.
Державним стандартом України ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» установлено вимоги щодо безпечності та методи контролювання технічного стану КТЗ, що перебувають в експлуатуванні.
Пунктом 31.1 ПДР встановлено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
В силу приписів п.п. 31.4.5. ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: колеса і шини: а) шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3,5 т мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,6 мм, вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т - 1,0 мм, автобусів - 2,0 мм, мотоциклів і мопедів - 0,8 мм. Для причепів установлюються норми залишкової висоти малюнка протектора шин, аналогічні нормам для шин автомобілів-тягачів; б) шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини; в) шини за розміром або допустимим навантаженням не відповідають моделі транспортного засобу; г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів; ґ) на передню вісь транспортного засобу встановлено радіальні шини, а на іншу (інші) - діагональні; д) на передній осі автобуса, який виконує міжміські перевезення, встановлено шини з відновленим протектором, а на інших осях - шини, відновлені за другим класом ремонту; е) на передній осі легкових автомобілів і автобусів (крім автобусів, які виконують міжміські перевезення) встановлено шини, відновлені за другим класом ремонту; є) відсутній болт (гайка) кріплення або є тріщини диска і ободів коліс.
Частиною 1 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, що - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, з вищевказаних положень процесуального законодавства вбачається обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, якщо він заперечує проти адміністративного позову належними доказами, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Із наданих відповідачами фотографій, шини транспортного засобу під керуванням позивача дійсно мали очевидні місцеві пошкодження, зокрема, порізи, розриви. Колегія суддів критично оцінює твердження позивача про те, що такі пошкодження з`явилися вже після виїзду ним з місця стоянки автомобіля за маршрутом.
При цьому, як вбачається з вищевикладених вимог ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності технічних несправностей, зокрема, коли шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що загальний стан шин транспортного засобу під керуванням позивача, який вбачається з наданого поліцією фотофіксації, не дозволяв експлуатувати відповідний транспортний засіб.
Встановлюючи наявність відповідних технічних несправностей транспортного засобу, поліцейські, як спеціально уповноважені особи з відповідним рівнем підготовки, особисто оглядали транспортний засіб позивача та встановили наявність спірних технічних несправностей.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що під час руху в дорозі він не міг побачити та передбачити що з шиною щось сталось, оскільки відповідно до вимог пункту 2.3. Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, стежити за технічним станом транспортного засобу у дорозі.
А статтею 16 Закону "Про дорожній рух" визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу, якими, зокрема визначено, що водій зобов`язаний перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.
Також не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що підстави для зупинки працівниками поліції були відсутні оскільки вимога працівників поліції про зупинку позивача була обумовлена передбаченою законом підставою - технічною несправністю керованого ним транспортного засобу (п.2 ч.1  ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»).
При цьому, доказів, що вказані пошкодження виникли саме в дорозі, а також дотримання позивачем запобіжних заходів, відповідно до  Правил дорожнього руху, позивачем не надано.
Апелянт зазначає, що інспектором при оформленні матеріалів допущено помилку у постанові та вказано п.п. 3.4.5. г ПДР, однак звертає увагу, що такого пункту не існує.
При цьому, з апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 заперечує факт скоєння правопорушення саме за п.п. 31.4.5 б правил дорожнього руху. 
Колегія суддів зауважує, що підставами для скасування рішення органу владних повноважень є не будь-які порушення, допущені під час їх прийняття, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого рішення.
Колегія суддів зазначає, що саме по собі порушення процедури прийняття рішення не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття рішення органом владних повноважень необхідно розуміти не як вимоги до самого рішення, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Не кожен дефект рішення призводить до його неправомірності.
Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Таким чином, колегія суддів, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури оформлення того чи іншого рішення, вважає, що навіть у разі підтвердження факту порушення відповідачем окремих процедурних питань при здійсненні розгляду адміністративної справи, які не були дотримані відповідачем у повному обсязі під час прийняття оскаржуваного рішення, не може потягнути за собою безумовне його скасування у випадку, якщо такі порушення не мали наслідком прийняття незаконних рішень.
З урахуванням викладеного, окремі недоліки у постанові, колегія суддів вважає формальними технічними недоліками, які не могли вплинути на правомірність оскаржуваного рішення та, як наслідок, не можуть потягнути за собою безумовне його скасування, за умови прийняття його у відповідності до вимог законодавства.
Таким чином колегія  суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято на підставі та у спосіб визначений чинним законодавством з дотриманням процесуальних та матеріальних норм права. 
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 серпня 2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя:                                                                                        О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                           А.В. Бойко 

          Суддя:                                                                                                           А.Г. Федусик