ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" червня 2024 р.           Справа№ 925/23/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Отрюха Б.В.
суддів:            Остапенка О.М. 
          Пантелієнка  В.О. 

Секретар судового засідання: Басараба К.Ю.

За участю представників учасників справи:
від Черкаської міської ради: Птуха В.І. (в режимі відеоконференції) - за довіреністю № 3076-01-21 від 28.12.2023.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.03.2024 у справі № 925/23/24 (суддя Гладун А.І., повний текст рішення складено та підписано - 19.03.2024)

за позовом ОСОБА_1 
до Черкаської міської ради
про стягнення 89 025,90 грн

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
02.01.2024 ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Черкаської міської ради (надалі також відповідач/скаржник) про стягнення 89  025,90 грн, з яких, 75 468,74 грн інфляційних втрат та 13 557,16 грн 3% річних за період з 01.03.2022 по 27.10.2023.
На обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем прострочено виконання ухвали Господарського суду Черкаської області від 01.03.2022 у справі № 05/5026/1940/2012, якою стягнуто з Черкаської міської ради на користь арбітражного керуючого ОСОБА_1. 250  425,66 грн основної грошової винагороди та 21 761,59 грн судових витрат.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 04.03.2024 (суддя Гладун А.І., повний текст рішення складено та підписано - 19.03.2024), позов задоволено частково; стягнуто з Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 28 011,52 грн інфляційних втрат, 9 241,74 грн 3% річних, 1  267,22 грн витрат зі сплати судового збору; у решті позову відмовлено.
Судове рішення прийнято з посиланням на приписи ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 18, 241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), ст.ст. 15, 16, 612, 509, 524, 526, 533-535, 625, Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів та боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2021 і мотивоване тим, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з тим, при нарахуванні 3% річних та інфляційних втрат позивач до розміру основної грошової винагороди додав витрати арбітражного керуючого у розмірі 21 761,59 грн, однак доказів сплати відповідачем таких витрат позивач не подав, що унеможливлює встановити факт виконання відповідачем зобов`язання у цій частині та період прострочення виконання зобов`язання.
Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що позивачем неправильно визначено суму інфляційних витрат та 3% річних, а також неправильно визначено період прострочення виконання ухвали Господарського суду Черкаської області від 01.03.2022 у справі № 05/5026/1940/2012.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, Черкаська міська рада звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у відповідності до якої просить суд, скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 04.03.2024 у справі № 925/23/24 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.
На переконання Черкаської міської ради, рішення Господарського суду Черкаської області від 04.03.2024 у справі № 925/23/24 ухвалене внаслідок:
- неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
- недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
- невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;
- неправильного застосування норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що тривале не стягнення коштів з Черкаської міської ради відбулось не через неправомірну поведінку останньої, а через відсутність таких повноважень у органів Державної виконавчої служби та відкритих рахунків в органах Казначейства, що унеможливило виконання рішення суду на підставі Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного і місцевого бюджетів та боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, що виключає вину останньої. Виплата коштів позивачу була здійснена виконавчим органом ради-Департаментом управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, на підставі доручення останньої, в добровільному порядку задля недопущення вилучення у Черкаської міської територіальної громади майна, на яке було звернуто стягнення.
Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
18.04.2024 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якої, останній просить апеляційну скаргу Черкаської міської ради у справі № 925/23/24 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Черкаської області від 04.03.2024 у справі №  925/23/24 скасувати в частині відмови у задоволенні позову та прийняти в цій частині нове рішення; стягнути з Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 2  725,35 грн інфляційних втрат та 924,71 грн 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 21  761,59 грн за період 04.08.2022 по 02.01.2024; змінити розподіл судових витрат.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2024 апеляційну скаргу Черкаської міської ради передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Шапрана В.В., суддів: Андрієнка В.В., Буравльова С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2024 у справі №  925/23/24, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.03.2024 у справі № 925/23/24; справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу; витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи №  925/23/24 за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про стягнення грошових коштів.
16.04.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 925/23/24.
20.05.2024 від суддів Північного апеляційного господарського суду Шапрана В.В., Андрієнка В.В. та Буравльова С.І. надійшла заява про самовідвід від розгляду справи № 925/23/24.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2024 у справі № 925/23/24 заяву суддів Північного апеляційного господарського суду Шапрана В.В., Буравльова С.І., Андрієнка В.В. про самовідвід від розгляду справи № 925/23/24 задоволено; матеріали апеляційної скарги у справі №  925/23/24 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 ГПК України.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/207/24 від 21.05.2024 у зв`язку із задоволенням заяви суддів Північного апеляційного господарського суду Шапрана В.В., Буравльова С.І., Андрієнка В.В. про самовідвід у справі № 925/23/24, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 925/23/24.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2024 апеляційну скаргу Черкаської міської ради передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Отрюха Б.В., суддів: Остапенка О.М., Пантелієнка В.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2024 у справі № 925/23/24, поміж іншого, апеляційну скаргу Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.03.2024 у справі №  925/23/24 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Остапенко  О.М., Пантелієнко В.О; розгляд апеляційної скарги Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.03.2024 у справі №  925/23/24 призначено на 26.06.2024.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2024 у справі № 925/23/24, зокрема, задоволено клопотання Черкаської міської ради про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Явка представників учасників справи
26.06.2024 у судове засідання з`явився представник Черкаської міської ради (в режимі відеоконференції).
ОСОБА_1 та/або його представник у судове засідання 26.06.2024 не з`явилися; про час, місце та дату судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином.
При цьому, судом апеляційної інстанції враховано, що 30.05.2024 від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без участі представника, згідно з якою останній просить суд, у зв?язку з неможливістю забезпечити участь представника у судове засідання, розгляд апеляційної скарги Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.03.2024 у справі № 925/23/24 здійснити без участі арбітражного керуючого.
Також, у вищевказаній заяві, ОСОБА_1 повідомляє, що повністю заперечує щодо апеляційної скарги Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.03.2024 у справі №  925/23/24 та підтримує позицію викладену у відзиві від 18.04.2024 на апеляційну скаргу.
Позиції учасників справи
У судовому засіданні 26.06.2024 представник Черкаської міської ради підтримала доводи апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просила її задовольнити, а рішення Господарського суду Черкаської області від 04.03.2024 у справі № 925/23/24 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 01.03.2022 у справі №  05/5026/1940/2012 заяву арбітражного керуючого ОСОБА_1. від 20.01.2022 № 05/5026/1940/2012/51 про уточнені вимоги задоволено частково; стягнуто з Черкаської міської ради на користь арбітражного керуючого ОСОБА_1. 250 425,66 грн основної грошової винагороди, 21 761,59 грн судових витрат, разом 272 187,25 грн (а.с. 27-33).
14.04.2022 на виконання ухвали Господарського суду Черкаської області від 01.03.2022 у справі № 05/5026/1940/2012 видано наказ (а.с. 8).
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2022 у справі № 05/5026/1940/2012 залишено без змін ухвалу Господарського суду Черкаської області від 01.03.2022 у справі №  05/5026/1940/2012 в оскаржуваній частині (а.с. 9-13).
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.09.2022 у справі № 05/5026/1940/2012 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Черкаської міської ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2022 та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 01.03.2022 у справі №  05/5026/1940/2012.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 08.08.2023 у справі №  05/5026/1940/2012 заяву боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого ОСОБА_1. від 09.06.2023 № 01-21/220 задоволено частково; змінено спосіб та порядок виконання ухвали Господарського суду Черкаської області від 01.03.2022 (про стягнення з Черкаської міської ради на користь арбітражного керуючого ОСОБА_1 коштів у сумі 272187,25 грн), шляхом звернення стягнення на майно, яке належить на праві власності Черкаській міській територіальній громаді (від імені якої та в інтересах якої функції і повноваження місцевого самоврядування здійснює Черкаська міська рада), зокрема, визнано можливим звернення стягнення на нерухоме майно боржника (а.с. 18-23).
01.09.2023 відкрито виконавче провадження № 72657955 з примусового виконання ухвали Господарського суду Черкаської області від 01.03.2022 у справі № 05/5026/1940/2012 (а.с.14-15).
27.10.2023 Черкаська міська рада сплатила на користь ОСОБА_1 250 425,66 грн (а.с. 7).
03.11.2023 закінчено виконавче провадження № 72657955 з примусового виконання наказу № 05/5026/1940/2012, виданого 14.04.2022.
Причиною виникнення спору є неналежне виконання відповідачем зобов`язання зі сплати позивачу грошової винагороди та витрат на підставі ухвали Господарського суду Черкаської області від 01.03.2022 у справі №  05/5026/1940/2012.
Так, звертаючись з даним позовом, позивач прагне захистити своє майнове право та стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, заслухавши думку представника Черкаської міської ради, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Черкаської міської ради не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Нормами ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Невиконання відповідачем обов`язку у зобов`язанні порушує право позивача на належне виконання зобов`язання.
В силу ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (ч. 2 ст. 16 ЦК України).
За змістом ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження»). Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання (ч. 4 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до п. 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Пунктом 26 Порядку № 845 визначено, що безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).
Згідно з п. 47 Порядку № 845 безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих:1)  органом Казначейства:документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником;інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника; 2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей.
В силу п. 48 Порядку № 845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей за наявності відповідних бюджетних асигнувань для здійснення безспірного списання коштів. У разі відсутності таких документів та відомостей, якщо боржником є державні підприємство, установа, організація або юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, перерахування коштів здійснюється на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
Слід зазначити, що об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).
У справі, яка розглядається орган Державної казначейської служби України не прийняв до виконання наказ господарського суду, а повернув його стягувачу через відсутність у боржника відкритих у казначействі рахунків.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Необхідно вказати, що ухвалу Господарського суду Черкаської області від 01.03.2022 у справі № 05/5026/1940/2012 було оскаржено в апеляційному порядку, а відтак, з урахуванням ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України, зазначене вище судове рішення набрало законної сили 03.08.2022 - після перегляду справи апеляційним судом.
Статтею ст. 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Положеннями ч. 1 ст. 327 ГПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Закон не встановлює строк виконання рішення суду. Отже, прострочення виконання рішення суду розпочинається з наступного дня після набрання рішенням суду законної сили.
Як зазначалось вище, ухвала Господарського суду Черкаської області від 01.03.2022 у справі № 05/5026/1940/2012 набрала законної сили 03.08.2022.
27.10.2023 відповідач виконав зобов`язання зі сплати позивачу грошової винагороди, а отже, період прострочення складає 449 днів з 04.08.2022 по 26.10.2023.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу укладеного договору та закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.
У кредитора згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.
Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19.
Тобто, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В силу ст.ст. 524, 533 - 535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.
Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Положеннями ст. 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.
Як вбачається із позовної заяви, при нарахуванні 3% річних та інфляційних втрат позивач до розміру основної грошової винагороди додав витрати арбітражного керуючого у розмірі 21 761,59 грн, однак доказів сплати відповідачем таких витрат позивач не подав, що унеможливлює встановити факт виконання відповідачем зобов`язання у цій частині та період прострочення виконання зобов`язання.
Також, за розрахунком позивача, відповідач за прострочення виконання грошового зобов`язання повинен сплатити 75 468,74 грн інфляційних втрат за період з 01.03.2022 по 27.10.2023 (272 187,25 грн x 1.27726771 - 272 187,25 грн) (а.с. 26) та 13 557,16 грн 3% річних за період з 01.03.2022 по 27.10.2023 (272  187,25 х 3% х 606 (днів прострочення) : 365 :100).
Разом з тим, позивач при розрахунку інфляційних втрат та 3% річних неправильно визначив період прострочення, розрахувавши період прострочення з 01.03.2022 (дата постановлення Господарським судом Черкаської області ухвали у справі № 05/5026/1940/2012), замість 04.08.2022 - наступного дня за днем набрання ухвалою суду законної сили - 03.08.2022.
Крім того, ОСОБА_1 неправильно визначив суму інфляційних втрат та 3% річних, розрахувавши їх із заборгованості у розмірі 272  187,25 грн, зокрема 250 425,66 грн основної грошової винагороди та 21  761,59 грн витрат, замість 250 425,66 грн основної грошової винагороди, так як доказів сплати 21 761,59 грн витрат позивач не надав.
Так, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат та 3% річних встановлено, що розмір інфляційних втрат за період прострочення з 04.08.2022 по 26.10.2023 (з урахуванням суми боргу у розмірі 250 425,66 грн) становить 28  011,52 грн (250 425,66 x 1.11185563 - 250 425,66), а розмір 3% річних за період прострочення з 04.08.2022 по 26.10.2023 (з урахуванням суми боргу у розмірі 250 425,66 грн) становить 9 241,74 грн (250 425,66 грн (сума боргу) х 3% х 449 (днів прострочення) : 365 :100).
За таких обставин, місцевий господарський суд належним чином дослідивши матеріали справи, дотримуючись норм процесуального та матеріального права, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову у розмірі 28 011,52 грн інфляційних втрат та 9 241,74 грн за період з 04.08.2022 по 26.10.2023.
При цьому, твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Черкаської області від 04.03.2024 у справі № 925/23/24 та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В силу статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Приписами статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Черкаської міської ради необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Черкаської області від 04.03.2024 у справі № 925/23/24 підлягає залишенню без змін.
Розподіл судових витрат
Судові витрати за подання даної апеляційної скарги, у відповідності до статті 129 ГПК України, судом покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 240, 267-271, 273, 275, 276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Черкаської міської ради залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 04.03.2024 у справі № 925/23/24 залишити без змін.
3. Справу № 925/23/24 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 03.07.2024.

Головуючий суддя                                                            Б.В. Отрюх 

Судді                                                                                О.М. Остапенко

                                                                                В.О. Пантелієнко