Справа № 344/18390/23 
Провадження № 22-ц/4808/844/24 
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів:                                            Бойчука І.В., Василишин Л.В., 
секретаря                                       Струтинської Д.В.,
з участю представника позивача  Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» адвоката Рокетської С.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення (заочне) Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Антоняком Т.М. 09 квітня 2024 року в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого складено 15 квітня 2024 року, 
                                                в с т а н о в и в :
У жовтні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачка звернулася до АТ КБ «ПриватБанк»   для отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 02 листопада 2010 року.
Сторони домовились, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифами Банку складає між ними кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. 
При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона повністю проінформована про умови кредитування в АТ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. 
Отже, підписавши заяву між сторонами, був укладений договір про надання банківських послуг, який  за своєю природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору надала згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 23.08.2023 року має заборгованість в розмірі 62 768,89 грн, яка складається з наступного: 50 598,64 грн - заборгованість за кредитом; 12 170,25 грн - заборгованість по процентах  за користування кредитом.
Банк просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 02.11.2010 року в розмірі 62 768,89 грн станом на 23.08.2023 року та судові витрати у розмірі 2684,00 грн  (а.с. 1-2).
Рішенням (заочним) Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 50 598,64 грн, яка складається із заборгованості за кредитним договором №б/н від 02.11.2010 року станом та 2 174,04 грн судового збору. У задоволенні позову в іншій частині - відмовлено (а.с.90-94).
Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом, представник акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення в цій частині є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального права. 
Вказує, що суд, відмовляючи у стягненні відсотків, належним чином не дослідив докази по справі, через що дійшов помилкового висновку про відсутність погодження умов.
Так, на підставі анкети від 02 листопада 2010 року відповідачка пройшла ідентифікацію у Банку, оскільки відкриття та ведення анонімних рахунків заборонено.  Надалі отримала картку, на яку було встановлено кредитний ліміт та почала користуватися кредитними коштами. При цьому, умови кредитування періодично змінювалися. Ці зміни ПриватБанк відображав в Умовах та Правилах банківських послуг, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. 
Проте, суди не приймають до уваги дані Умови та Правила, оскільки вони не містять підпису позичальника.
Тому 11 жовтня 2021 року відповідачку ознайомили з новими умовами кредитування в банку шляхом підписання нею Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, відповідно до якої відповідач ознайомлена, в тому числі, і з розміром відсоткової ставки.
У вказаній Заяві були викладені істотні умови кредитного договору, а саме: тип кредиту - відновлювальні кредитна лінія, сума/ліміт кредиту - 200 000 грн для карт «Універсальна»,  200 000 грн - для карт «Універсальна Gold»,  300 000 грн - для Преміальної картки Platinum,  300 000 грн - для Преміальної картки World Black Edition,  300 000 грн - для Преміальної картки World Elite,  800 000 грн - для Преміальної картки Infinite.  Строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту - споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом; можливі види (форми) забезпечення кредиту - без забезпечення; процентна ставка - 42,0% для карт «Універсальна» та 40,8% для карт «Універсальна Gold» (п.1.3 Заяви); тип процентної ставки - фіксована; загальні витрати за кредитом та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, тощо. 
На думку представника апелянта, суд мав виходити із презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним, відповідач  кредитними коштами Банку користувалася (виписка про рух коштів по рахунку міститься в матеріалах справи).
Також суд мав виходити із принципу обов`язковості договору (стаття 629 ЦК України), за змістом якої вищезазначений договір сторін є обов`язковим для виконання його сторонами, у тому числі в частині сплати відсотків у погоджені сторонами розмір, строк та порядок, які відповідач порушила.
А тому, на думку апелянта, не можна говорити, що відсотки, нараховані починаючи з 11 жовтня 2021 року, не були погоджені сторонами.
Більш того, станом на 11.10.2021 року відповідач не мала заборгованості по кредиту та почала користуватися кредитними коштами, починаючи з цієї дати, тобто, після погодження відсоткової ставки, а тому відсотки, які є предметом позовних вимог, нараховані вже за погодженою відсотковою ставкою. 
Разом з тим, якщо суд не погоджується з розрахунком банку по відсотках, він повинен був навести власний розрахунок відсотків за обліковою ставкою НБУ, а не повністю відмовляти у стягненні заборгованості за відсотками. 
З вказаних підстав просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 12 170,25 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Банку в цій частині в повному обсязі. Стягнути з відповідача судові витрати (а.с.97-99).
Відповідачкою це заочне рішення не оскаржено.
Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалася, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
У судове засідання не з`явилася  відповідачка  ОСОБА_1 , про день місце та час розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованою кореспонденцією.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає перегляду рішення суду в апеляційному порядку, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому апеляційний суд розглянув справу за її відсутності. 
Оскільки рішення суду в частині стягнення з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» 50598,64 грн заборгованості за основною сумою кредиту не оскаржується, а тому в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Вислухавши пояснення представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» адвоката Рокетської С.В., доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.
В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви відповідача від 02.11.2010 року, яка підписана сторонами, відповідач ОСОБА_1 підтвердила своїм підписом, що погоджується з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомлена і погодилася з ними та такі були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Зобов`язалася виконувати умови та правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з  їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua (а.с.24).
Позивач зазначає, що у такий спосіб між сторонами укладено кредитний договір, оскільки на підставі вказаної заяви відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту.   
Як встановлено із анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання не містить даних про відсоткову ставку.
На підтвердження умов надання кредиту відповідачу та порушення зобов`язання останньою позивач надав суду копії  анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг  від 02.11.2010 року (а.с.24), яка підписана відповідачкою і у якій міститься позначка про надання банківських послуг у вигляді дебетової особистої картки, заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.10.2021 року, остання сторінка якої підписана представником банку і відповідачкою (а.с.12-23); Паспорт споживчого кредиту від 11.10.2021р. (а.с.25-29), остання сторінка якого  підписана, зокрема відповідачкою; витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна Contract", "Універсальна Gold" (а.с.30), однак, які підписані лише представником банку, а підпису відповідача не містить; витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджені наказом від 06.03.2010р. №СП-2010-256, однак, які підписані лише представником банку, а підпису відповідача не містить (а.с.31-55); розрахунок заборгованості (а.с.3-9), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (а.с.10), довідку про надані кредитні картки (а.с.11) та виписку за договором №б/н за період 11.01.2013-29.08.2023 (а.с.65-72).
У підписаній ОСОБА_1 11.10.2021 року заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг до картки Універсальна Gold у п. 1.3 зазначено процентну ставку, відсотків річних: 40,8 % ; тип процентної ставки - фіксована; порядок зміни змінюваної процентної ставки - змінюваної ставки немає. Реальна річна процентна ставка, відсотків річних, за умови здійснення розрахунків в межах пільгового періоду - 1,2%,  поза межами пільгового періоду і погашенню кредиту мінімальними щомісячними платежами - 51,76%. Відповідно до п.2.3, тип кредиту - строковий кредит; строк кредитування - 24 місяці з лонгацією; мета отримання кредиту - споживчі цілі. Згідно пункту 2.1.1.10.1, пільговий період - до 55 днів; плата за користування кредитним лімітом в пільговий період - 0,00001 % річних (а.с.12-23).  
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 02.10.2010 року, укладеного між «Приват Банком» та ОСОБА_1 , станом на 23.08.2023 року погашена заборгованість за тілом кредиту становить 198 856,53 грн, погашена заборгованість за простроченим тілом кредиту - 5105,77 грн, погашена заборгованість за нарахованими відсотками - 3978,19 грн, погашена заборгованість за простроченими відсотками - 1679,18 грн, заборгованість за тілом кредиту - 50 598,64 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 12 170,25 грн, загальна заборгованість за наданим кредитом - 62768,89 грн, де процентна ставка на прострочений кредит, річна 84%  (у період з 01.10.2019 по 29.02.2020),  процентна ставка на прострочений кредит, річна 42% (у період з 01.03.2020 по 31.07.2020), процентна ставка на прострочений кредит, річна - 40.80% (у період з  01.08.2020 по 28.02.2022), процентна ставка на прострочений кредит, річна - 0,00% (у період з 01.03.2022 по 31.03.2022), процентна ставка на прострочений кредит, річна - 20,40% (у період з 01.04.2022 по 31.05.2022), процентна ставка на прострочений кредит, річна - 40,80% (у період з 01.06.2022 по 23.08.2023).  Процентна ставка - 3,50, процентна ставка при порушенні умов кредитування (а.с.7-9).
Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), старт карткового рахунку 11.01.2013, кредитний ліміт - 0,00; 19.05.2014 встановлено кредитний ліміт - 8 000 грн, 29.12.2014 - зменшено до 3570,00 грн, 27.02.2015 - зменшено до 3370,00 грн, 05.05.2015 - зменшено до 3140,00 грн, 22.05.2015 - збільшено до 3230,00 грн, 14.05.2016 - зменшено до 2428,89 грн, 16.06.2021 - збільшено до 7000,00 грн, 24.09.2021 - збільшено до 17 000,00 грн,  11.10.2021 - збільшено до 38 000,00 грн, 14.01.2022 - збільшено до 53 000,00 грн та 20.12.2022 - зменшено до 0,00 грн (а.с.10).
Згідно довідки, оформленої позивачем, між відповідачкою та АТ КБ «ПриватБанк» було підписано кредитний договір №б/н, за яким було надано кредитні картки, дата відкриття останньої картки «Універсальна GOLD» за № НОМЕР_1   - 11.10.2021 року та строк дії до 05/25 (а.с.11).
Відмовляючи у задоволенні позову щодо стягнення процентів, суд виходив з того, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також і самі Умови та Правила, не підписані відповідачем, тому не є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, у заяві, підписаній відповідачем, відсутні умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, між сторонами не досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору.
З таким висновком  погоджується  апеляційний суд,  виходячи з такого.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України   договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої  договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача www.privatbank.ua можуть змінюватися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор може додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку в будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. 
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, наданий банком витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із  ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. 
При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надані АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо   ці умови прямо не передбачені в  документі про умови кредитування, який безпосередньо підписаний позичальником і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 провадження № 14-131цс19).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, наданий до суду першої інстанції витяг з них не може розглядатись як складова частина укладеного між сторонами договору.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку процентів за договором від 02 листопада 2010 року, посилався на Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс, розміщений  на сайті: www.privatbank.ua  як невід`ємні частини спірного договору, оскільки позивачка підписала анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг  від 02.11.2010 року (а.с.24), яка підписана відповідачкою і у якій міститься позначка про надання банківських послуг у вигляді дебетової особистої картки, заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.10.2021 року, остання сторінка якої підписана представником банку і відповідачкою (а.с.12-23); Паспорт споживчого кредиту від 11.10.2021р. (а.с.25-29), остання сторінка якого  підписана, зокрема відповідачкою . 
Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору.
Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме до цих умов та правил надання банківських послуг приєдналася відповідачка. 
Не слід приймати до уваги анкету-заяву від 02.11.2010 року, оскільки у ній чітко зазначено, що відповідачка замовила банківську послугу, яка полягала у видачі дебетової , а не кредитної, картки, тобто банківської платіжної картки для користуванням лише власними коштами. За таких обставин у банку не було підстав встановлювати на карту кредитний ліміт, оскільки відповідач таку послугу не замовляла, тобто такі умови договору між сторонами не були погоджені. За таких обставин нараховувати проценти за користування коштами з 02.11.2010 року банк підстав не мав. 
Разом з тим, 11.10.2021 року ОСОБА_1 підписала Заяву про реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача - приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, пунктом 1.3 якої встановлено 42,0% відсотків річних (для карт «Універсальна»), 40,8% річних (для карт «Універсальна Голд») (а.с.13).  Остання сторінка цієї  заяви містить підпис відповідачки у розділі 22. Реквізити сторін та підпис клієнта. Проте, банком не подано доказів, що усі умови, які викладені у цій заяві на дванадцяти аркушах погоджені з відповідачкою і підписані нею. 
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві від 02.11.2010 р. домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Крім того, з матеріалів справи встановлено, що 11 жовтня 2021 року відповідач ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, в якому підтвердила, що отримала та ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних нею умов кредитування (а.с.25-29).
Пунктом 3 паспорту споживчого кредиту визначено основні умови кредитування відновлювальної кредитної лінії, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці до 200 000 грн (по картці «Універсальна»), до 200 000 грн (по картці «Універсальна Голд»), до 300 000 грн (по картці «Платинум»), тощо, наданого на споживчі потреби, та встановлено строк договору і кредитування до 12 місяців з пролонгацією, пільговий період - до 55 днів, мета отримання кредиту - споживчі потреби.
Відповідно до порядку повернення кредиту, передбаченого п. 5 паспорту споживчого кредиту, встановлено розмір платежів та їх сплату, що здійснюється щомісяця 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, в розмірі 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн.
Згідно з п. 6 вказаного паспорту споживчого кредиту, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, складає 84,00% по картці «Універсальна», 81,6 % по картці «Універсальна Голд», 72,00% по картці «Платинум». 
Підписаний сторонами 11 жовтня 2021 року паспорт споживчого кредиту є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування». 
Закон України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року та був чинним на час підписання ОСОБА_1 та позивачем паспорту споживчого кредиту, визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
Згідно із п. 1 ч. 1 Закон України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті ( ч. 2 ст. 9 Закону).
Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку (п. 12).
Отже, зважаючи на наявність підписаного сторонами 11 жовтня 2021 року паспорту споживчого кредиту, який відповідає формі та змісту, визначеного для нього Додатком 1 Закону України «Про споживче кредитування», АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 мали намір укласти договір споживчого кредитування. 
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на час підписання відповідачкою та позивачем паспорту споживчого кредиту, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.
Статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено умови договору про споживчий кредит.
Однак, матеріали справи не містять договору про споживчий кредит, укладеного між сторонами в даній справі після підписання паспорту споживчого кредиту 11 жовтня 2021 року.
Отже, паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» є інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який повинен відповідати формі, визначеній ст. 13 цього Закону. Включення позивачем паспорту споживчого кредиту в Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Також суд звертає увагу на те, що в розділі 4 паспорту споживчого кредиту дано визначення, що загальна вартість кредиту є орієнтовною, реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення. В розділі 7 вказаного паспорту зазначається, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 26 жовтня 2021 року.
За таких обставин підстави вважати, що між сторонами було укладено договір споживчого кредиту із досягненням згоди щодо усіх істотних умов кредитування, викладених у Паспорті споживчого кредиту, в тому числі сплати відсотків, відсутні.
Крім того посилання в апеляційній скарзі на умови кредитування по типу картки відновлювальна лінія, з сумою кредитного ліміту 200 000 грн для Картки «Універсальна» та для картки «Універсальна голд», 300 000 грн для картки Преміальної Платінум, тощо, на споживчі цілі спростовується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картки, оскільки 11.10.2021 року кредитний ліміт збільшився до 41 000,00 грн, 14.01.2022 року максимально збільшився до 53 000,00 грн з наступним 20.12.2022 року зменшенням кредитного ліміту до 0,00 грн (а.с.10).
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував, тому задоволенню не підлягають.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.
На підставі викладеного, керуючись 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
                                                    п о с т а н о в и в: 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення (заочне) Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
  
Головуючий                                                                                                   І.О. Максюта
Судді:                                                                                                              І.В. Бойчук
                                                                                                                        Л.В. Василишин
Повний текст постанови складено 05 липня 2024 року.