ПОСТАНОВА 
іменем України

23 липня 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 398/4489/23
провадження № 22-ц/4809/1084/24 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач -  ОСОБА_2 , 
третя особа - Служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Перемот Оксана Григорівна, на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 19 квітня 2024 року, у складі судді Подоляк Я.М.,  

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що сторони перебували в шлюбі в період з 04 серпня 2007 року по 12 лютого 2013 року. Від цього шлюбу мають двох дочок: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 січня 2013 року шлюб між сторонами був розірваний. У подальшому, рішенням суду також були стягнуті аліменти з ОСОБА_5 на утримання дочок у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу). Відповідач аліменти сплачував нерегулярно та недостатньо для гармонійного розвитку дітей, через що виникла заборгованість, яка станом на 01 серпня 2023 року становить 39114,43 грн. Жодної іншої допомоги своїм дітям ні в грошовій, ні в натуральній формі ОСОБА_6 ніколи не надавав. Зазначала, що життям своїх відповідач дітей взагалі не цікавиться і жодного контакту з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не підтримує, участі у вихованні, розвитку і утримані не приймає. ОСОБА_6 не спілкується з дочками в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дівчаткам доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не створює умов для отримання ОСОБА_7 і ОСОБА_8 освіти тощо. Тривалість в часі такої поведінки відповідача призвело до повної втрати психологічно-емоційного зв`язку між ним та дочками, які вже не згадують про його існування, не сумують за ним та не мають потреби у стосунках із біологічним батьком. Востаннє діти бачили батька приблизно у 2017 році. Як стало відомо від державних виконавців, він перебуває за кордоном. В порядку підготовки позову на веб-сайті Олександрійського міськрайонного суду було отримано інформацію про те, що він визнаний таким, що не має право користування проданою ним у 2021 році квартирою, тобто місце його перебування не даний час невідоме. Діти проживають разом з нею та її чоловіком, при цьому чоловіча складова виховання дітям повністю забезпечена завдяки вітчиму. Зважаючи на необхідність дотримання балансу між інтересами дітей та їх батька ОСОБА_5 у даному випадку у разі задоволення позову не відбудеться жодного порушення прав сторін, оскільки батько не проявляє намірів піклуватися про своїх дочок, а потреби дівчат, в свою чергу, компенсовані зусиллями матері та її чоловіка. Всі витрати і турбота про повноцінне утримання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебуває на її плечах. Дочкам створено належні санітарно-гігієнічні умови проживання. На даний час всі базові потреби ОСОБА_7 та ОСОБА_8 забезпечені лише зусиллями позивача та за допомогою її чоловіка.
Посилаючись на зазначені обставини просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 19 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Перемот Оксана Григорівна, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позову у повному обсязі.
Відзив на апеляційну  скаргу  до апеляційного суду не надходив.
У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Перемот О.Г. підтримала доводи поданої апеляційної скарги, просила її задовольнити.
Інші учасники у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, своїх представників не направили. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності відповідача та третьої особи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що з 04 серпня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 січня 2013 року у справі №1109/12106/12 (а.с.5-6).
Під час перебування у шлюбі у сторін народилися діти:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8,9).
12 квітня 2022 року  ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 , що підтверджується копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.7).
Як убачається з характеристики ОСОБА_3 , учениці 8-А класу ліцею «Свободи» Знам`янської міської ради Кіровоградської області 2010 року народження, виданої директором ліцею «Свободи»,  ОСОБА_11 за час навчання у школі зарекомендувала себе старанною, сумлінною, дисциплінованою, працелюбною, уважною ученицею. Володіє навчальним матеріалом на достатньому і середньому рівні. Навчається в повну міру своїх можливостей. Має довільну зорову і слухову пам`ять, добре розвинене логічне мислення, гарно і швидко запам`ятовує навчальний матеріал. Особливий нахил має до предметів природничого циклу, фізично розвинена, бере активну участь у суспільно-корисній праці. Доручення учнівського колективу, класного керівника виконує вчасно та добросовісно. Вміє оцінити ситуацію, яка склалася, та знайти правильний вихід із неї. Стримана, врівноважена, самокритична. Вероніка товариська, щира, доброзичлива, чесна. Користується авторитетом серед однокласників та учнів школи. Вміє знаходити спільну мову із людьми різного віку. Мати бере активну участь у навчанні та вихованні доньки. Батько участі у вихованні та навчанні не приймає (а.с.16).
Відповідно до характеристики від 15 серпня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учениці 6-А класу ліцею «Свободи» Знам`янської міської ради Кіровоградської області, виданої директором ліцею «Свободи»,   ОСОБА_12 навчається в ліцеї з першого класу. За час навчання показала себе як учениця, яка засвоює матеріал на достатньому рівні. Зарекомендувала себе працелюбною ученицею. Швидко запам`ятовує навчальний матеріал. На уроках виявляє логічне і творче мислення. Порушень дисципліни під час занять не має. Мати постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником. Батько у шкільному житті дитини ніякої участі не приймає, батьківські збори не відвідує, навчанням не цікавиться (а.с.17).
Як свідчить копія акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 15 серпня 2023 року проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , житло розміщено на 1-му поверсі одногоповерховго будинку, складається з 3-х кімнат: кухні, коридору, санвузлу. Умови проживання задовільні. Будинок з усіма зручностями, газовим опаленням, побутовою технікою. В достатній кількості продукти харчування. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: окрема кімната, спальні місця, шкільне приладдя, письмовий стіл, особисті та спальні речі, комп`ютер. За цією адресою проживають: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стосунки, традиції сім`ї доброзичливі. Створені всі наявні умови для проживання та виховання дітей (а.с.14).
Як убачається з довідок-розрахунків заборгованості по сплаті аліментів Олександрійського відділу ДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27 липня 2023 року, станом на 01 серпня 2023 року розмір заборгованості по аліментам, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , складає 39 114,43 грн (а.с.11), від 15 лютого 2024 року станом на 01 лютого 2024 року розмір заборгованості по аліментам, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , складає 38 002,43 грн (А.с.142).
Практичний психолог ліцею «Свобода» Знам`янської міської ради від 11 грудня 2023 року №275 по результатам індивідуальної психологічної діагностики ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 учениці 8-А класу ліцею «Свобода», висновок про те, що дівчинка проживає з матір`ю, вітчимом та молодшою сестрою. Вітчима ОСОБА_7 називає тато, папуля. ОСОБА_13 сім`ї показав, що члени сім`ї зображені так, ніби обіймають один одного, це відповідає реальній ситуації в сім`ї. Малювання членів сім`ї із сполученими руками, об`єднаність їх у загальній діяльності є індикаторами психологічного благополуччя, сприйняття включеності в сім`ю. В родині панує довіра, затишок, любов. ОСОБА_7 не має ніякого психоемоційного зв`язку з біологічним батьком, проживати з ним вона не бажає. Натомість у дівчинки склались доброзичливі стосунки з вітчимом, якого вона підсвідомо ставить на роль батька, сприймає як захисника і друга, навіть погодилась на його пропозицію удочеріння та зміни прізвища (а.с.82).
Згідно з висновком практичного психолога ліцею «Свобода» Знам`янської міської ради від 11 грудня 2023 року №276 по результатам індивідуальної психологічної діагностики ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 учениці 6-А класу ліцею «Свобода», членами своєї родини дівчинка вважає маму, сестру та вітчима, якого вона називає татом. Проектні методики вказують на емоційну близькість дитини с вітчимом, авторитетом для ОСОБА_8 є вітчим і мама. Біологічний батько в сімейну ситуацію не включений, ставлення до нього нейтральне. ОСОБА_8 не має ніякого психоемоційного зв`язку з біологічним батьком, проживати з ним вона не бажає. Натомість у дівчинки склались доброзичливі стосунки з вітчимом, якого вона підсвідомо ставить на роль батька, сприймає як захисника і друга, навіть погодилась на його пропозицію удочеріння та зміни прізвища (а.с.81).
Виконавчий комітет Олександрійської міської ради органу опіки та піклування надав висновок від 01 лютого 2024 року №30/9/10/3, відповідно до якого комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.105).
У судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 19 лютого 2024 року була допитана у якості свідка баба дітей ОСОБА_14 , яка пояснила, що вона є матір`ю відповідача. Позивачка є її колишньою невісткою. Позбавлення батьківських прав вважала за недоцільне (а.с.112-113).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у даному випадку є передчасним та недоцільним, оскільки винна поведінка його або свідоме нехтування своїми обов`язками щодо дітей в суді не доведені, останній умисно не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей, частково сплачує аліменти на утримання дітей, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону). 
Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно з ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Стаття 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
У пунктах 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
Колегія суддів виходить з того, що судом на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків та допускається лише у разі, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно дітей, стороною позивача також не надано.
При розгляді даної справи судом не встановлено винної поведінки відповідача, а саме, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.  
Разом з тим, письмові докази по справі свідчать про те, що батько, тривалий час перебуваючи за кордоном у Республіці Польща, намагається спілкуватися з дітьми засобами зв`язку та шляхом переписки з дітьми (а.с.71-73, 75), сплачує аліменти (а.с.116-117), але має заборгованість з їх сплати. Сплата відповідачем аліментів за рішенням суду, наявність заборгованості по аліментам за певний період не свідчать про ухилення ним від виконання своїх батьківських обов`язків, не доводить винної поведінки останнього та не є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав.
За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також того, що батько проти позбавлення батьківських прав заперечує, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки бажання батька спілкуватись з дочками та брати участь у їх вихованні свідчить про його інтерес до дітей та відсутність достатніх підстав для позбавлення його батьківських прав. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у позовній заяві позивача, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі  статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Перемот Оксана Григорівна, залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 19 квітня 2024 рокубез змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 30 липня 2024 року

Головуючий суддя         О.І. Чельник

Судді         C.М. Єгорова

        О.Л. Карпенко