ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №314/1533/23                                 Головуючий в 1 інст. Мануйлова Н.Ю.
Провадження №33/807/517/24                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2024 року                                                 місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката – Швайковського А.А., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 березня 2024 р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000, 00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 179148 від 11.04.2023, водій ОСОБА_1 11.04.2023 о 14-10 год. в м. Вільнянськ, вул. Покровська, 2 керував автомобілем ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер 6810, тест № 0466, результат 0,36 ‰.
Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пп. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій зазначив, що оскаржувана постанова суду є необґрунтованою такою, що прийнята без урахування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що у своїй сукупності призвело до неповного з`ясування обставин справи, що мають істотне значення для прийняття об`єктивного та правильного рішення по справі.
Посилаючись на порушення процедури проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, зазначає, що працівники поліції не проінформували його про порядок застосування спеціального технічного приладу, а відеозаписом події не підтверджується наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, виявлених працівниками поліції. При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення також не зазначені виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння. Відтак вважає, що факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння матеріалами справи не підтверджений. 
Вказує, що відеофіксація події здійснювалась працівниками поліції не безперервно, а в протоколі про адміністративне правопорушення не відображено, яким саме технічним засобом вона здійснена. Отже вважає, зазначений відеозапис події не може бути належним та допустимим доказом його вини.
Крім того зазначає, що його огляд проведений з порушеннями інструкції застосування приладу «Драгер» 6810, оскільки вказаною інструкцією передбачено проведення тесту не раніше ніж через 15 хвилин після вживання алкогольних або ароматичних напоїв. Так зазначає, що перед зупинкою його автомобіля працівниками поліції він вжив 0,5 л. квасу. З часу зупинки до проходженням ним тесту пройшло 3 хвилини, тоді як інструкцією приладу передбачено перерва у 15 хвилин.
Звертає увагу, що суд першої інстанції як на доказ його провини послався в своєму рішенні на неіснуючий доказ - результат роздруківки принтера спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6810 від 06.11.2023 року, проте документ з вказаною датою в матеріалах справи відсутній.
На підставі викладеного просить постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 березня 2024 року скасувати, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на поважність причини його пропуску.
В обґрунтування клопотання зазначає, що постановою Запорізького апеляційного суду від 30 квітня 2024 р. його захиснику – адвокату Асауленку І.О. було повернуто апеляційну скаргу, яка була подана у встановлений ст. 294 КУпАП строк з причин, що не перешкоджають повторному зверненню до суду апеляційної інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що адвокат Асауленко І.О. звертався до апеляційної інстанції в інтересах ОСОБА_1 зі скаргою на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 березня 2024 року в межах встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП строку оскарження судового рішення (а.с. 52-62), яка постановою Запорізького апеляційного суду від 30 квітня 2024 р. повернута апелянту (а.с. 66) з причин, що не перешкоджають повторному зверненню до суду апеляційної інстанції.
У зв`язку з чим, суддя апеляційного суду вважає зазначені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження поважними.
Враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 березня 2024 року.
5 липня 2024 року адвокат Швайковський А.А. звернувся до апеляційного суду з доповненням до апеляційної скарги. Зазначив, що Інструкцією № 1452-735 від 09.11.2015 року не передбачена допустима норма алкоголю в повітрі, що видихається, а отже необхідно застосовувати положення Віденської Конвенції, яка є частиною національного законодавства України та містить цифрові покажчики допустимого рівня вмісту алкоголю, як в крові людини та й в повітрі, що видихається, зокрема 0,50 грамів алкоголю в крові та 0,25 мг на літр повітря, що не є тотожнім поняттям з похибкою технічного засобу вимірювання. Таким чином, мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становить 0,25 мг на літр повітря, що видихається, і в перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і в повітрі, що видихається, становить 0,5 проміле. Звернув увагу суду, що відеозаписом події зафіксовано, що підозру з приводу знаходження водія в стані алкогольного сп`яніння працівник поліції висловив тільки після перевірки документів, і вже після проходження тесту, на запитання ОСОБА_1 , відповів, що причиною зупинки транспортного засобу був не пристебнутий пасок безпеки.
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що працівники поліції зупиняли його двічі, в перший раз для перевірки страхового полісу, наступний раз за не пристебнутий пасок безпеки. Додав, що алкоголь він не вживав.
Адвокат Швайковський А.А. зазначив, що ОСОБА_1 повернувся з рейсу, його дитина захворіла, через що він поїхав до аптеки, після чого його зупинили працівники поліції.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Швайковського А.А., перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Суд першої інстанції вищевказані вимоги закону виконав у повному обсязі.
Висновки суду щодо вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина  ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 179148 від 11 квітня 2023 р. підтверджується: 
-        актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені, що огляд  ОСОБА_1  проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Результат огляду на стан сп`яніння становить 0,36 проміле. З результатом огляду ОСОБА_1  погодився, про що поставив власний підпис. (а.с. 4); 
-        направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 квітня 2023 р. до Вільнянської багатопрофільної лікарні з зазначенням виявлених ознак алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук (а.с. 3); 
-         роздруківкою тестування на алкоголь до протоколу ААД 179148 приладу «Драгер 6810» № 1344 від 11 квітня 2023 р. з результатом 0,36 проміле, який підписаний ОСОБА_1 (а.с. 5);
-        відеозаписом події (а.с. 9).
Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, про що було вказано в акті огляду, а також у відповідному направленні.
Процедура виявлення у водія транспортного засобу стану сп`яніння передбачена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735.
Згідно п. 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота;  порушення координації рухів;  порушення мови;  виражене тремтіння пальців рук;  різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;  поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 розділу І встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:  поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);  лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі передбачено у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (п.7 розділу І).
Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІ згаданої Інструкції.
Так, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, огляд водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння проводить поліцейський за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом , та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
З дотриманням встановленого законом порядку, поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу проведено огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6810 за згодою ОСОБА_1 за результатами якого встановлено перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту - 0,36 проміле. 
На переконання апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія  ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а зафіксовані на відео події наявні у достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення у рамках даної справи.
Дослідженим апеляційним судом відеозаписом, який додано до протоколу, зафіксовано рух транспортного засобу автомобіля ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_2 попереду службового автомобіля працівників поліції, його зупинку, перевірку документів водія. Далі зафіксована процедура проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , з якої вбачається: відкриття ОСОБА_1 мундштука, перевірка приладу шляхом контрольного забору повітря, процедуру продуття ОСОБА_1 за допомогою технічного приладу, результат якого становить – 0,36 проміле. Згода ОСОБА_1 з результатом проведеного огляду. Пропозиція працівниками поліції пройти огляду у закладі охорони здоров`я. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду у медичному закладі.
До матеріалів справи долучена роздруківка проведеного тесту, з результатом якого ОСОБА_1 ознайомлений під особистий підпис. При цьому водій не оспорював результат освідування та не зазначав, що перед його зупинкою працівниками поліції, він вживав 0,5 л. квасу.
Зміст оглянутого відео повністю спростовує доводи сторони захисту щодо недотримання працівниками патрульної поліції процедури відповідного огляду, порушення інструкції щодо використання приладу «Драгер 6810» та підтверджує факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Також є безпідставними твердження захисника про те, що мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр видихаємого повітря, що становить згідно таблиці перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і видихаємому повітрі 0,5 проміле.
Так, у ч. 6 ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 8 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 1 травня 1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.
У даному випадку вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів Конвенції, настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25‰ у повітрі, що видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - 0,2 ‰, а тому порушень норм національного та міжнародного законодавства при розгляді справи в місцевому суді апеляційний суд не вбачає.
Твердження захисника про безпідставність зупинки не заслуговує на увагу, оскільки після зупинки транспортного засобу, водієві було повідомлено про причину керування транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем безпеки, що повністю узгоджується із п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію».
Твердження сторони захисту про недопустимість наявного у справі відеозапису через те, що він має перерви є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають істотне значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: рух автомобіля, його зупинку, процедуру проходження ОСОБА_2 огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Згода ОСОБА_2 з результатом проведеного огляду.
З приводу доводів сторони захисту що, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові послався як на доказ вини ОСОБА_2 на неіснуючий доказ – результат роздруківки принтера спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6810 від 06.11.2023 року, слід зазначити, що вказане посилання є суто технічною помилкою та не спростовує правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 порушень та ухвалення по суті правильного рішення.
Суд зауважує, що сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_2 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.
Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
На переконання судді апеляційного суду, факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння у вказаний в протоколі час та у зазначеному місці не викликає сумніву, а позиція останнього спрямована на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, належним чином вмотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, суддя прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 березня 2024 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 березня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай

Дата документу  Справа № 314/1533/23