УХВАЛА
 
19 червня 2024 року 
м. Київ
 
справа № 234/14340/16
провадження № 61-16210св23 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Фаловської І. М., 
 
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Олійник А. С., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), 
 
учасники справи: 
 
заявник - приватний виконавець виконавчого округу Донецької області (згодом Одеської області) Матвійчук Наталія Євгеніївна ,
 
стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна»,
 
боржниця - ОСОБА_2 ,   
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву Матвійчук Наталії Євгеніївни про ухвалення додаткового рішення у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Донецької області (згодом Одеської області) Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,  
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області (згодом Одеської області) (далі - приватний виконавець) Матвійчук Н. Є. звернулася до суду з поданням, у якому просила тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника - громадянку України ОСОБА_2 , до виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області від 24 листопада 2016 у справі № 234/14340/16-ц.   
 
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області                             від 02 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н. Є. про тимчасове обмеження                    у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа                   у справі № 234/14340/16-ц. 
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року апеляційну скаргу приватного виконавця Матвійчук Н. Є. на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2023 року повернуто особі, яка її подала. 
 
14 листопада 2023 року приватний виконавець Матвійчук Н. Є. через систему «Електронний суд» направила до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року у цій справі, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада                 2023 року і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 
 
Постановою Верховного Суду від 24 квітня 2024 року касаційну скаргу приватного виконавця Матвійчук Н. Є. задоволено частково. Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. 
 
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення 
 
У травні 2024 року приватний виконавець Матвійчук Н. Є. подала до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити у цій справі додаткове рішення про повернення з Державного бюджету України приватному виконавцю Матвійчук Н. Є. сплачений судовий збір за подачу касаційної скарги.
 
Заяву обґрунтовано тим, що відповідно до рішення Конституційного Суду України               від 13 травня 2024 року № 6-р(ІІ)/2024 у справі № 3-187/2023(351/23) виконання судових рішень охоплює, зокрема, визначений законом комплекс дій, спрямований  на захист і поновлення прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, суспільства (рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2021 року № 18-рп/2021). Отже, стягувач не повинен нести витрати для того, або остаточне рішення було виконане. Приватний виконавець під час примусового виконання рішення суду під час звернення до суду не здійснює захист своїх особистих інтересів, він не є учасником справи. А дії в інтересах стягувача. Законом України «Про судовий збір не передбачено, зокрема, ставок судового збору за звернення до суду приватного/державного виконавця із заявою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон, тому на виконавця не поширюється обов`язок сплати судового збору під час звернення до апеляційного та касаційного судів з метою оскарження ухвал, постановлених за результатами розгляд таких заяв. Інакше це порушує право стягувача на доступ до правосуддя, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Виходячи з наведеного, приватний виконавець Матвійчук Н. Є. просила ухвалити додаткове рішення у справі № 234/14340/16, яким повернути з Державного бюджету України сплачений приватним виконавцем Матвійчук Н. Є. судовий збір за подання касаційної скарги.
 
Позиція Верховного Суду  
 
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви, суд колегія суддів Верховного Суду доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви приватного виконавця Матвійчук Н. Є. про ухвалення додаткового рішення.
 
Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
 
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
 
Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
 
Частинами першою, тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, в тому числі, з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) викладено висновок про те, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
 
Враховуючи, що в цій справі Верховний Суд, переглядаючи судове рішення апеляційного суду за касаційною скаргою приватного виконавця Матвійчук Н. Є., не змінював оскаржене судове рішення та не ухвалював нове, а направив справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, тому відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції. Тобто остаточне рішення по суті спору у  касаційним судом не прийнято, а тому за таких обставин підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат додатковим рішенням (постановою) відсутні.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
 
Судові витрати підлягають розподілу за результатами вирішення апеляційним судом питання щодо відкриття апеляційного провадження та розгляду справи судом апеляційної інстанції при ухваленні ним остаточного рішення по суті спору, тобто за загальними правилами розподілу судових витрат.
 
Посилання приватного виконавця Матвійчук Н. Є. у заяві про ухвалення додаткового рішення на те, що сплачений нею судовий збір за подання касаційної скарги підлягає поверненню згідно з рішенням Конституційного Суду України від 13 травня 2024 року № 6-р(ІІ)/2024 у справі № 3-187/2023(351/23) є безпідставними, виходячи з такого.
 
Касаційна скарга приватного виконавця Матвійчук Н. Є. на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року була подана до Верховного Суду                     14 листопада 2023 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 грудня 2023 року касаційну скаргу приватного виконавця Матвійчук Н. Є. на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року залишено без руху та надано для усунення її недоліків строк, тривалістю десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду, оскільки заявниця не надала доказів надсилання листом з описом вкладення копій касаційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2024 року продовжено приватному виконавцю Матвійчук Н. Є. строк для усунення недоліків, оскільки заявницею не сплачено судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року.
 
Приватний виконавець Матвійчук Н. Є. платіжною інструкцією від 17 січня 2024 року № 1527 сплатила судовий збір у розмірі 429,44 грн (а. с. 60).
 
Отже, наведене унеможливлює поширення висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 13 травня 2024 року, до обставин сплати приватним виконавцем Матвійчук Н. Є. судового збору у цій справі. 
 
Крім того, положення, на які посилається Матвійчук Н. Є. , а саме частина друга статті 3, підпункт 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI зі змінами, визнані неконституційними в зазначеному аспекті, утрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
 
Такі висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 23 травня 2024 року у справі № 2-627/2010 (провадження № 61-7349ск24), від 24 травня 2024 року у справі № 233/6265/16-ц (провадження № 61-5700ск24), від 06 червня 2024 року у справі № 233/6265/16-ц (провадження № 61-7193ск24). 

 
 
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви приватного виконавця Матвійчук Н. Є. про ухвалення додаткового рішення у цій справі.
 
Керуючись статтями 260, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Донецької області (згодом Одеської області) Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,              є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                  І. М. Фаловська
 
Судді                                                                            В. М. Ігнатенко
                                                                                     
                                                                                     С. О. Карпенко
 
                                                                                     А. С. Олійник 
 
                                                                                     В. В. Сердюк