УХВАЛА
 
02 серпня 2024 року
м. Київ
 
справа № 541/2617/23
провадження № 61-10674ск24 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційні скаргиАкціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», яка подана представником Плескаченком Юрієм Анатолійовичем, на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2024 року та додаткове рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 лютого 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 червня 2024 року та  ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 червня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про визнання неправомірним і скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування споживачу (несанкціонованому споживачу), акту-розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості, відновлення газопостачання та стягнення моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у липні 2023 року акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (далі - АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив суд про стягнення з відповідача 378 331 грн вартості необлікованого об`єму природного газу та судового збору в розмірі 5 674,97 грн, а всього 384 005,97 грн.
 
У серпні 2023 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просив суд визнати неправомірним і скасувати рішення комісії АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування споживачу (несанкціонованому споживачу), що оформлене протоколом № 15/22 від 31 травня 2022 року; визнати неправомірним і скасувати акт-розрахунок б/н не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості від 31 травня 2022 року, що складений АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» відносно ОСОБА_1 ; відновити газопостачання споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , ЕІС-код НОМЕР_1; стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.
 
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2024 року позов АT «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АT «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» 140 074,30 грн вартості необлікованого об`єму природного газу та 2101,12 грн судового збору. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.
 
Додатковим рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 лютого 2024 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь АT «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 405 грн.
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 26 червня 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» залишено без задоволення. Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2024 року та додаткове рішення цього суду від 12 лютого 2024 року залишено без змін.
 
25 липня 2024 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» через підсистему «Електронний Суд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, через представника Плескача Ю. А. , на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2024 року та додаткове рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 лютого 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 червня 2024 року, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, додаткове рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
 
02 серпня 2024 року  ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, через представника ОСОБА_2 , на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 червня 2024 року, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Предметом спору у справі за первісним позовом є стягнення з відповідача 378 331 грн вартості необлікованого об`єму природного газу та судового збору в розмірі 5 674,97 грн, а всього 384 005,97 грн.
 
Предметом спору у справі за зустрічним позовом є визнання неправомірним і скасування рішення комісії АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування споживачу (несанкціонованому споживачу), що оформлене протоколом № 15/22 від 31 травня 2022 року; визнання неправомірним і скасувати акт-розрахунок б/н не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості від 31 травня 2022 року, що складений АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» відносно ОСОБА_1 ; відновити газопостачання споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , ЕІС-код НОМЕР_1; стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.
 
Отже, справа № 541/2617/23 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 541/2617/23 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
 
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. 
 
Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
 
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» в касаційній скарзі вказує, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Проте, АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» не обґрунтовує в чому саме проявляється ігнорування та чому саме справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Крім цього, справа становить значний суспільний інтерес та виняткове значення для учасника справи. Проте АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» не обґрунтовує, у чому проявляється значний суспільний інтерес та виняткове значення. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа становить значний суспільний інтерес та виняткове значення, а касаційна скарга стосується питань права, що мають фундаментальне значення для єдиної правозастосовчої практики. 
 
ОСОБА_1 в касаційній скарзі вказує, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Проте,  ОСОБА_1  не обґрунтовує в чому саме проявляється ігнорування та чому саме справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Крім цього, справа становить значний суспільний інтерес та виняткове значення для учасника справи. Проте ОСОБА_1  не обґрунтовує, у чому проявляється значний суспільний інтерес та виняткове значення. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа становить значний суспільний інтерес та виняткове значення, а касаційна скарга стосується питань права, що мають фундаментальне значення для єдиної правозастосовчої практики. 
 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», яка подана представником Плескаченком Юрієм Анатолійовичем, на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2024 року та додаткове рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 лютого 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 червня 2024 року та  ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 червня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про визнання неправомірним і скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування споживачу (несанкціонованому споживачу), акту-розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості, відновлення газопостачання та стягнення моральної шкоди.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                         І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков
 
В. І. Крат