ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року 
м. Київ
справа № 200/4082/22
адміністративне провадження № К/990/25496/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В., 
суддів: Єресько Л.О., Мартинюк Н.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження справу №200/4082/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2023 року (колегія суддів у складі судді-доповідача Геращенка І.В., суддів - Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.)
УСТАНОВИВ:
І. Історія справи
1. У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 06 вересня 2016 року до 28 лютого 2018 року включно; 
- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 06 вересня 2016 року до 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 63124 грн 44 коп. з урахуванням раніше виплачених сум; 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року до 31 серпня 2019 року включно у фіксованому розмірі 4463 грн 15 коп. в місяць відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078); 
- стягнути з відповідача на користь позивача індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463 грн 15 коп. в місяць за період з 01 березня 2018 року до 31 серпня 2019 року включно у загальній сумі 80336 грн 70 коп. відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 з урахуванням раніше виплачених сум.
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначав, що в період проходження військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не у повному обсязі, а саме: у період з 06 вересня 2016 року до 28 лютого 2018 року не у повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення. 
3. Повідомив, що відповідач при установленні базового місяця не урахував пункти 5 та 10-2 Постанови №1078, не взяв до уваги висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2020 року по справі №200/9297/19-а, від 22 липня 2020 року по справі №400/3017/19.
4. Окрім того, на думку позивача при нарахуванні індексації грошових доходів населення відповідачем, за період з 01 березня 2018 року до 31 серпня 2019 року не ураховано абзаци 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.
Короткий зміст судових рішень першої та апеляційної інстанцій
5. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року позовні вимоги задоволено частково:
- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 06 вересня 2016 року до 28 лютого 2018 року;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 06 вересня 2016 року до 28 лютого 2018 року (базового місяця) - січень 2008 року;
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року до 31 серпня 2019 року відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року до 31 серпня 2019 року з урахуванням абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, та з урахуванням раніше виплачених сум індексації.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
6. Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції зазначив, що виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування, жодним чином, не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.
7. Установив, що відповідачем не виплачувалась індексація грошового забезпечення у період з 06 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року. 
8. З огляду на викладене, суд констатував протиправність бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 06 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
9. Зауважив, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.
10. Зазначив, що додатком 6 до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 затверджено Схему посадових окладів осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, з якої установив, що з січня 2008 року не відбувалася зміна посадових окладів осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.
11. Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач має право на проведення індексації його грошових доходів за період з 06 вересня 2016 року до 28 лютого 2018 року, виходячи з базового місяця січня 2008 року.
12. Щодо позовних вимог про зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року до 31 серпня 2019 року відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, суд указав, що після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації грошового забезпечення став березень 2018 року.
13. Констатував, що відповідач безпідставно оминув норми абзацу 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), не установив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу.
14. З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач має право на індексацію його грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року до 31 серпня 2019 року з урахуванням абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.
15. Разом з тим суд вирішив, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 06 вересня 2016 року до 28 лютого 2018 року в сумі 63124 грн 44 коп. задоволенню не підлягають з огляду на те, що нарахування індексації в конкретній сумі належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця.
16. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2023 року рішення суду першої інстанції змінено в мотивувальній частині щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення.
Абзац другий рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі №200/4082/22 викладено в наступній редакції: «Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 06 вересня 2016 року до 28 лютого 2018 року.».
В абзаці третьому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі №200/4082/22 виключено фразу «із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення» та фразу «- січень 2008 року».
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
17. Суд апеляційної інстанції вважав помилковим висновок суду першої інстанції про необхідність визначення базового місця індексації грошового забезпечення позивача.
18. Зазначив, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, у якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення.
19. Указав, що у цій справі індексацію ще не нараховано, а тому вирішив, що питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.
Короткий зміст касаційної скарги 
20. Не погоджуючись із такою постановою суду апеляційної інстанції, у липні 2023 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року. 
21. Як на підставу касаційного оскарження судового рішення у цій справі указує на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. 
22. Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України зазначає про неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21, від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/2, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11421/21, від 03 травня 2023 року у справі №160/10790/22, від 12 квітня 2023 року у справі №560/13302/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21.
23. Указує, що відповідно до висновків Верховного Суду, базовий місяць має бути визначений при розгляді позовної заяви незалежно від того чи була проведена виплата індексації грошового забезпечення у будь-якій сумі (якщо позивачем такий базовий місяць заявлено у позовній заяві).
24. Переконує, що у питанні визначення січня 2008 року у якості базового місяця для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям відсутні дискреційні повноваження відповідача.
Позиція інших учасників справи
25. Від Військової частини НОМЕР_1 відзиву на касаційну скаргу позивача не надійшло, що в силу частини четвертої статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
26. 20 липня 2023 року до касаційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 .
27. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 липня 2023 року для розгляду справи №200/4082/22 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Жука А.В., суддів - Мартинюк Н.М., Єресько Л.О.
28. Ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2023 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2023 року у справі №200/4082/22 на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
29. Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2024 року закінчено підготовчі дії у цій справі; справу №200/4082/22 призначено до касаційного розгляду у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції за наявними у справі матеріалами.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
30. ОСОБА_1 з 06 вересня 2016 року до 31 серпня 2019 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
31. Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 позивач має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
32. Відповідно до довідки-розрахунку Військової частини НОМЕР_1 позивачу у період з 06 вересня 2016 року до 28 лютого 2019 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась.
33. Вважаючи протиправною таку бездіяльність відповідача, ОСОБА_1 , звернувся до суду з цим позовом.
Позиція Верховного Суду
34. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 КАС України).
35. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
36. Постанова суду апеляційної інстанції оскаржується в частині висновків апеляційного суду щодо наявності у відповідача дискреційних повноважень щодо визначення січня 2008 року місяцем, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базовим місяцем) для проведення індексації грошового забезпечення за період із 06 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року за умови, що в указаний період індексація грошового забезпечення взагалі не була нарахована та виплачена.
37. Надаючи оцінку оскаржуваному судовому рішенню у межах доводів касаційної скарги за правилами статті 341 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
38. Змінюючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд зазначив, що розрахунок індексації грошового забезпечення, зокрема визначення базового місяця, є компетенцією відповідача як органу, у якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення, і така вимога [про визначення базового місяця] є передчасною, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені. Указав, що визначення базового місяця є дискреційним повноваженням відповідача.
39. Колегія суддів не погоджується із цим висновком та зазначає, що Верховний Суд у постановах від 26 січня 2022 року у справі №400/118/21, від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/2, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11421/21, від 03 травня 2023 року у справі №160/10790/22, від 12 квітня 2023 року у справі №560/13302/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21, посилання на які було підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі, вже сформував правовий висновок у подібних правовідносинах щодо визначення січня 2008 року місяцем, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базовим місяцем) для проведення індексації грошового забезпечення за період із 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, та наявності/відсутності у відповідача дискреційних повноважень у цьому питанні.
40. Практика Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах є сталою та послідовною, висновки, наведені у вищевказаних справах, є релевантними до обставин цієї справи, а колегія суддів не бачить підстав для відступу від цих висновків та вважає їх застосовними до обставин цієї справи.
41. Так, в указаних постановах Верховного Суду зазначено, що дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.
42. У вказаних справах Верховний Суд, урахувавши усталену практику тлумачення поняття дискреційних повноважень та з огляду на об`єкти, підстави й умови для проведення індексації, що встановлені статтями 2, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пунктами 1-1, 2, 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, дійшов висновку про те, що повноваження Військової частини стосовно визначення січня 2008 року місяцем підвищення доходу військовослужбовця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення за період із 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року, не є дискреційними.
43. Суд пояснив такий висновок тим, що місяць підвищення доходу для такої індексації визначається нормативно і залежить тільки від місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займав позивач. Відповідно зростання інших постійних складових грошового забезпечення, без підвищення таких ставок (окладів), не має наслідком зміну місяця підвищення доходу позивача. Відтак відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць місяцем грошового доходу, ніж той, у якому востаннє відбулося підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займав позивач.
44. Верховний Суд зауважив, що у спірному випадку законодавець установив один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідача з 01 грудня 2015 року - здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації наростаючим підсумком із місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займав позивач, та провести індексацію грошового забезпечення, коли величина цього індексу перевищить поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
45. Колегія суддів зазначає, що для проведення подальшої індексації грошового забезпечення відповідачу з 01 грудня 2015 року належало  установити «місяць підвищення доходу», а саме місяць останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, займаною позивачем.
46. У рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у цій справі суд зауважив, що дотепер посадові оклади військовослужбовців визначалися постановами Кабінету Міністрів України. У період спірних правовідносин (2017-2020 роки) таких постанов було дві.
47. На час виникнення спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
48. Указана постанова була чинною з 01 січня 2008 року до 01 березня 2018 року.
49. Суд першої інстанції установив, що від січня 2008 року посадовий оклад ОСОБА_1 не змінювався. Він змінився лише у березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою установлені нові розміри окладів військовослужбовців.
50. Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач має право на проведення індексації його грошових доходів за період з 06 вересня 2016 року до 28 лютого 2018 року, виходячи з базового місяця січня 2008 року.
51. Отже, доводи касаційної скарги, які слугували підставою для відкриття касаційного провадження згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
52. Беручи до уваги наведене, Верховний Суд зазначає, що суд апеляційної інстанції, належним чином установивши фактичні обставини справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права та дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог у цій справі.
53. На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про те, що судом апеляційної інстанції помилково скасовано законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції, який повно та правильно установив обставини справи, та ухвалив правильне по суті спору рішення.
54. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
55. Відповідно до приписів статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 Кодексу межах установить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
56. Отже, касаційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2023 року у справі №200/4082/22 - скасувати, а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року - залишити в силі.
IV. Висновки щодо судових витрат
57. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2023 року у справі №200/4082/22 скасувати.
3. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі №200/4082/22 залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується. 

...........................

...........................

...........................
А.В. Жук
Л.О. Єресько
Н.М. Мартинюк
Судді Верховного Суду