Дата документу  Справа № 314/5870/23 

запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/484/24	Головуючий у 1-й інстанції Кононенко І.О.	
Єдиний унікальний №314/5870/23	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ч.1 ст.130 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       26 липня 2024 року                                         м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Бабіча С.А., діючого в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Бабіча Сергія Анатолійовича на постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 квітня 2024 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 06.12.2023 року о 00 год. 52 хв. по вул.Бочарова, 34-А у м.Вільнянську Запорізького району Запорізької області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MITSUBISHI L-200» д.н.з.  НОМЕР_1 , відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
В апеляційній скарзі захисник просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення. 
Свої вимоги мотивував тим, що оскаржувану постанову суду винесено з порушенням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП.
Судом не було враховано клопотання захисника про зупинення розгляду справи у зв`язку із проходженням ОСОБА_1 військової служби, не взято до уваги закінчення строку дії договору про надання останньому правової допомоги та розглянуто справу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. 
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Відомості про виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння формально записано у протоколі про адміністративне правопорушення. Останній не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
Апелянт зазначає, що вказані обставини у сукупності свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення. 
До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги його було повідомлено шляхом надсилання судової повістки засобами поштового зв`язку на наявну в матеріалах провадження адресу останнього відомого місця проживання. Проте судова повістка на 26.07.2024 року повернулась на адресу апеляційного суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.
Аналогічну адресу безпосередньо зазначено захисником у договорі про надання правничої допомоги ОСОБА_1 та в апеляційній скарзі. Жодних відомостей про будь-яку іншу актуальну адресу ОСОБА_1 , його контактний номер мобільного телефону, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку захисником не надано та з матеріалів справи не встановлено. 
Додатково на офіційному веб-порталі «Судова влада України» завчасно було розміщено відомості про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення.
Інформація про завчасне публікування списків призначених до розгляду в кожному суді України, у тому числі у Запорізькому апеляційному суді, справ на офіційному сайті, дошці об`яв, є загальновідомою.
Згідно ч.4 ст.294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Апеляційний суд зауважує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення разом з апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 до апеляційного суду надійшли 02.05.2024 року. 
Апеляційна скарга захисника перебуває в провадженні апеляційного суду понад два місяці. Відтак, подальший тривалий нерозгляд справи буде грубим порушенням вимог ч.4 ст.294 КУпАП.
Положеннями ч.2 ст.268 КУпАП не передбачено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП. 
Враховуючи викладене та з огляду на регламентовані законом строки розгляду апеляційної скарги після надходження справи до суду, а також звертаючи увагу на те, що інтереси ОСОБА_1 в апеляційному суді представлено фахівцем у галузі права - адвокатом, який не заперечував проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , відтак неявка останнього не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутністю в судовому засіданні.
Заслухавши захисника Бабіча С.А., діючого в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова відповідає зазначеним вимогам закону.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом з метою реалізації передбачених ст.245 КУпАП завдань виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується
- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №593353 від 06.12.2023 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови) відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд за допомогою спеціального технічного засобу не проводився у зв`язку із відмовою водія; 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до КНП «Вільнянська РБЛ» з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 06.12.2023 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, огляд не проводився у зв`язку із відмовою водія;
- долученим до матеріалів справи відеозаписом.
Як вбачається з наданих матеріалів ОСОБА_1 дійсно не був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції. 
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №593353 від 06.12.2023 року за ч.1 ст.130 КУпАП щодо нього.
Судом першої інстанції неодноразово здійснювався виклик ОСОБА_1 за вказаною в протоколі адресою, а саме: АДРЕСА_1 , однак поштові конверти повернулися до суду без вручення адресату. 
ОСОБА_1 був обізнаний про наявність у провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області справи відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, ОСОБА_1 був зобов`язаний цікавитись відомостями про рух справи про адміністративне правопорушення та прибути до суду для участі в судовому засіданні.
Між тим, апеляційний суд звертає увагу те, що у подальшому останнім було реалізовано його право на апеляційне оскарження судового рішення через захисника. 
Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 був представлений захисником, який також приймав участь під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у суді першої інстанції. Тому передбачені ст.268 КУпАП права особи, на переконання апеляційного суду, порушено не було.
Крім того, чинним законодавством не передбачено необхідності обов`язкового скасування постанови суду першої інстанції у зв`язку з розглядом справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом відхиляються апеляційним судом, враховуючи наступне.
Зі змісту наявного в матеріалах справи відеозапису об`єктивно вбачається рух транспортного засобу «MITSUBISHI L-200» д.н.з.  НОМЕР_1 до моменту його зупинки (часове позначення 06/12/2023 00:51:51 – 00:52:13).
Водій ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу вийшов з автомобілю, відповідав на запитання працівника поліції, зазначав про наявність у нього права керування транспортними засобами та втрату відповідного посвідчення, не заперечував, що саме він є водієм. 
В салоні автомобілю та поруч із ним, окрім ОСОБА_1 , нікого не було. ОСОБА_1 перебував біля автомобіля, одночасно здійснював відеозапис події на власний мобільний телефон та вказував, що його зупинили працівники поліції. 
Зафіксовані на наявному в матеріалах справи відеозаписові події беззаперечно свідчать про факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 за встановлених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.
Всупереч протилежним аргументам апеляційної скарги захисника у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце, і що саме ОСОБА_1 був водієм вказаного вище транспортного засобу.
Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_1 відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи доказів.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. 
Відповідно до п.2 розділу Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння внаслідок виявлення передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак. Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.
Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладено у протоколі про адміністративне правопорушення та в доданих до нього матеріалах. 
Наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, такої ознаки сп`яніння як порушення мови очевидно вбачається на відеозаписах, що містяться в матеріалах справи.
Апеляційний суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п.2.5 ПДР проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія.
При цьому апеляційний суд зауважує, що жоден із нормативних документів не дає водієві права оспорювати таку вимогу поліцейського. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.
Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень, допущених при їх складанні, не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення ААД №593353 від 06.12.2023 року містить передбачені ст.256 КУпАП відомості. В ньому зазначено дату та місце його складення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, суть адміністративного правопорушення. 
Апеляційний суд зауважує, що всупереч протилежним доводам апелянта, наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення не є єдиним доказом у справі. Оскільки судом першої інстанції враховано та надано правову оцінку за сукупністю усіх встановлених у даній справі обставин, з якими закон пов`язує можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Вимоги захисника ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі з підстав того, що ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу, не можуть бути задоволені.
Положеннями ч.4 ст.277 КУпАП регламентовано можливість зупинення строків розгляду лише щодо справ про пов`язані з корупцією адміністративні правопорушення та у передбачених вказаною статтею випадках.
Натомість порядок зупинення розгляду та апеляційного перегляду передбачених ст.130 КУпАП справ про адміністративне правопорушення чинними нормами КУпАП не передбачено.
Застосування у даному випадку за аналогією закону положень ст.335 КПК, якими регламентовано порядок зупинення судового провадження у разі якщо обвинувачений, зокрема, був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, на що посилається захисник у клопотанні про зупинення провадження по справі, апеляційний суд вважає неприпустимим.
Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Аналіз наведеного дає підстави для висновку що, норми КПК до сфери національного законодавства про адміністративні правопорушення у розумінні ст.2 КУпАП не віднесено, а тому під час розгляду справ про адміністративне правопорушення та їх апеляційного перегляду норми кримінального процесуального права застосуванню не підлягають.
Крім того, відповідно до наданих Запорізькому апеляційному суду роз`яснень згідно інформаційного листа Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду №109/0/158-24 від 23.02.2024 року висвітлено аналогічну позицію щодо застосування під час розгляду справ про адміністративне правопорушення як норм кримінального права, так і викладених у постановах Верховного Суду правових висновків щодо їх застосування.
Водночас, посилання у клопотанні захисника про зупинення апеляційного провадження на постанови суддів суду апеляційної інстанції, винесені під час апеляційного перегляду інших справ про адміністративне правопорушення, до уваги апеляційним судом не приймаються. 
Долучені захисником копії судових рішень об`єктивно не можуть мати преюдиційне значення у даному провадженні з огляду на наступне.
Відповідно до положень ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. 
Згідно зі змістом ч.6 вказаної статті Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов`язок врахування іншими судами під час застосування норм права передбачено лише відносно висновків щодо застосування таких норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Апеляційний суд констатує, що неможливість брати вказані висновки до уваги вже було обґрунтовано вище.
Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі під час винесення преюдиціального судового рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку.
Преюдиціальне значення мають лише рішення у провадженні, в якому беруть участь одні й ті ж особи або особа, щодо якої встановлено вказані обставини. 
Відтак, вимоги захисника в цій частині є безпідставними та відхиляються апеляційним судом.
Таким чином, у контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги захисника про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.
Відтак, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. 
Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху за своїм видом та розміром узгоджується з вимогами ст.33 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 квітня 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

       Суддя                                                                 О.С. Гончар