П О С Т А Н О В А
                                 І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
09 вересня 2024 року                                                                                   м. Київ
 
Справа № 369/3565/24
Провадження: № 33/824/3611/2024
 
Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т. О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Нечваля Яна Вадимовича
на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2024 року, винесену під головуванням судді Лисенко В. В., 
про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
у с т а н о в и л а:
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 287850 від 16.02.2024 року близько 10 години 20 хвилин, в Київській області, Бучанському районі, в с. Дмитрівка по автомобільній дорозі Т1001 в сторону с. Забуччя, водій ОСОБА_1 керував вантажним транспортним засобом КАМАЗ 5320 д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з рота, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер та у лікаря нарколога відмовився.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.
Не погодившись із таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 – адвокат Нечваль Я. В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області районного суду м. Києва від 16 квітня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Крім того, зазначає, що всупереч вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції патрульний поліцейський склав протокол про адміністративне правопорушення та не запропонував пройти огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння. Зазначає, що в діяхводія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.Також вказує на те, що направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп’яніння було виписано не до найближчого закладі охорони здоров’я.
Подана апеляційна скарга містить також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що постановою Київського апеляційного суду від 20 червня 2024 року апеляційну скаргу адвоката Нечваля Я. В. в інтересах ОСОБА_1 було повернуто, у зв`язку з тим, що відсутні поважні причини для поновлення строку на апеляційне оскарження. Проте повернення апеляційної скарги не позбавляє скаржника повторно звернутися з приводу оскарження судового рішення. В подальшому адвокат Нечваль Я. В. повторно звернувся із апеляційною скаргою разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначив, що ОСОБА_1 належним чином не був повідомлений про дату та час розгляду справи. Окрім того, постанова суду першої інстанції не містить відомостей щодо клопотання про відкладення розгляду справи, яке було подано адвокатом Нечвалем Я. В.
За таких обставин, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2024 року.
Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.
У відповідності до вимог ст. 289 КУпАП у разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Обмеження на реалізацію право на оскарження, яке може полягати у не поновленні строку скаржнику, порушить саму суть права. Фактично, без поновлення строку на подання апеляційної скарги, скаржник буде позбавлений на реалізацію важливого елемента права на справедливий суд, як право на звернення до апеляційного суду за захистом своїх прав.
З огляду на викладене, з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, доходжу висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови районного суду пропущений скаржником з поважних причин, а тому клопотання захисника ОСОБА_2 - адвоката Нечваля Я. В. про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Нечваль Я. В. просили апеляційну скаргу задовольнити та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу правопорушення. 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Нечваля Я. В., дослідивши письмові матеріали справи, відтворивши відеозаписи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доходжу висновку про задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, в точній відповідності з законом.
Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2. 9 А ПДР України водієві забороняється:керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Підстави та процедура проведення огляду на стан сп`яніння регламентована ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за текстом Інструкція), якою передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Аналогічні положення містяться також у п. 7 Інструкції, згідно якого, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі – заклад охорони здоров`я).
Як убачається із матеріалів справи та підтверджується наявними в матеріалах справи відеозаписом, працівниками поліції після виявлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням технічного засобу.
На наявному в матеріалах справи відеозаписі з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки.
Із дослідженого відеозапису, убачається, що після того як ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» працівники патрульної поліції почали складати протокол про адміністративне правопорушення. Разом з тим, ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.
Тобто, в матеріалах провадження відсутні будь-які відомості про те, що поліцейськими було запропоновано та забезпечено проведення огляду ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я.
Оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення свідчать про порушення працівниками поліції процедури огляду водія на стан сп`яніння, та не містять доказів пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі, у суду першої інстанції не було достатніх підстав вважати доведеним факт порушення водієм ОСОБА_1   п. 2.9 А ПДР України.
Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.
Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, а відтак постанова Києво-Святошинського районного суду Київсьої області від 01 квітня 2024 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, 
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Нечваля Яна Вадимовичапро поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2024 року задовольнити.
Поновити адвокату  ОСОБА_1 – адвокату Нечвалю Яну Вадимовичустрок на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2024 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Нечваля Яна Вадимовича задовольнити.
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                            Т. О. Невідома