Справа №560/614/18

У Х В А Л А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       18 вересня 2024 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
       головуючого - судді ОСОБА_1 ,
       за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
       прокурора ОСОБА_3 ,
       захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018180110000107 від 09 березня 2018 року по обвинуваченню:
        ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, освіти неповної середньої, непрацюючого, раніше несудимого,
       у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 240 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 , за попередньою змовою разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 21 грудня 2016 року, протягом невстановленого слідством часу, до 12 год. 30 хв., в кварталі №15 Дубровицького лісництва, порушуючи вимоги статті 19 Кодексу України про надра, самовільно, без отримання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, за допомогою мотопомпи кустарного виробництва, шляхом гідророзмиву ґрунту, незаконно здійснював видобуток каміння бурштину-сирцю, який відповідно до Закону України "Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними" від 18 листопада 1997 року та постанови Кабінету Міністрів України №827 від 12 грудня 1994 року "Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення", відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення та є дорогоцінним камінням органогенного утворення, однак не встигши видобути каміння бурштину, був зупинений працівниками ДП "Дубровицьке лісове господарство".
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 2 статті 240 Кримінального кодексу України, як незаконний видобуток корисної копалини загальнодержавного значення - бурштину-сирцю.
       18 вересня 2024 року в судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 подав клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за частиною 2 статті 240 Кримінального кодексу України на підставі статті 49 Кримінального кодексу України і закриття у зв`язку з цим кримінального провадження. 
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за частиною 2 статті 240 Кримінального кодексу України на підставі статті 49 Кримінального кодексу України і закриття у зв`язку із цим кримінального провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слід задовольнити з таких підстав.
Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, внесені зміни до Кримінального кодексу України, зокрема, викладено у нових редакціях статтю 12 та частину 1 статті 49 Кримінального кодексу України.
Відповідно до положень частин 1-3 статті 49 Кримінального кодексу (у редакції Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах 1 та 2 цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Відповідно до положень статті 12 Кримінального кодексу України (у редакції Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року), кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.
Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Санкція частини 2 статті 240 Кримінального кодексу України, яка діяла на час вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбачала покарання у виді штрафу від від чотирьохсот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.
Таким чином, згідно з положеннями статті 12 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII), кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 240 Кримінального кодексу України, відноситься до нетяжких злочинів.
Відповідно до положень статті 5 Кримінального кодексу України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить висновку, що ОСОБА_5 слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з дня вчинення кримінального правопорушення, тобто з 21 грудня 2016 року і до дня розгляду клопотання минуло п`ять років.
Дані про ухилення ОСОБА_5 від досудового розслідування або суду чи вчинення останнім нового кримінального правопорушення, в матеріалах справи відсутні.
Згідно з частиною 3 статті 285 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.
В силу вимог пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" від 23 грудня 2005 року №12 встановлено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за статтею 49 Кримінального кодексу України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Таким чином, суд вважає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 статті 49 Кримінального кодексу України є безумовною та обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 Кримінального кодексу України.
Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до вимог частин 3, 4 статті 288 Кримінального процесуального кодексу України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018180110000107 від 09 березня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 240 Кримінального кодексу України, на підставі пункту 3 частини 1 статті 49 Кримінального кодексу України, звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі наведенного,керуючись статтями 5, 12, частинами 1-3 статті 49 Кримінального кодексу України, статтями 284, 285, частинами 3,4 статті 288 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018180110000107 від 09 березня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 240 Кримінального кодексу України - закрити на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.
Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018180110000107 від 09 березня 2018 року по обвинуваченню його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 240 Кримінального кодексу України.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

       Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького
       районного суду                                                                 ОСОБА_1