ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                   
 
21 серпня 2024 року 
м. Київ
 
справа № 274/1067/18 (№ 4-с/0274/10/23)
 
провадження № 61-18518св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Фаловської І. М., 
 
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Олійник А. С., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), 
               
учасники справи: 
 
заявниця -  ОСОБА_1 , 
 
заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Євгенія Олегівна,Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни, заінтересована особа - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року у складі колегії суддів Коломієць О. С., Трояновської Г. С., Шевчук А.М.,     
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог та історія справи 
 
08 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. (далі - приватний виконавець Волкова Є. О.), заінтересована особа - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»).
 
Вимоги скарги обґрунтовано тим, що 14 березня 2014 року між ОСОБА_1 та стягувачем ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір.
 
24 травня 2019 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у справі № 274/1067/18 постановив заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 березня 2014 року у розмірі 11 187,11 грн та судовий збір у розмірі 231,41 грн. 
 
31 липня 2019 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області видав виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 11 187,11 грн. 
 
03 липня 2020 року приватним виконавцем Волковою Є. О. прийнято постанову про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа     № 274/1067/18, виданого 31 липня 2019 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 11 187,11 грн.
 
12 січня 2023 року приватний виконавець Волкова Є. О. прийняла постанову про поновлення вчинення виконавчих дій, яку отримано ОСОБА_1 31 січня 2023 року, з якої вона дізналася про стягнення з неї боргу та накладення арешту на її кошти як боржника.
 
У зв`язку з тим, що постанову про поновлення вчинення виконавчих дій прийнято приватним виконавцем із порушенням положень Закону України «Про виконавче провадження» та інших вимог чинного законодавства України заявниця вважала, що існують підстави для визнання дій приватного виконавця Волкової Є. О. протиправними та скасування постанови про поновлення вчинення виконавчих дій.
 
Виходячи з наведеного, у скарзі заявниця просила суд: 
 
- визнати незаконними і протиправними рішення, дії приватного виконавця                 щодо прийняття постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 12 січня 2023 року у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 (далі - ВП № НОМЕР_1) та постанови про арешт коштів боржника від 10 січня 2023 року;
 
- визнати упередженою, протиправною, завідомо неправочинною, юридично нікчемною, незаконною, необґрунтованою постанову приватного виконавця про поновлення вчинення виконавчих дій від 12 січня 2023 року та постанову про арешт коштів боржника від 10 січня 2023 року;
 
- визнати незаконною і протиправною бездіяльність приватного виконавця щодо несвоєчасного винесення (з пропуском передбаченого законом строку) та надіслання постанови приватного виконавця про поновлення вчинення виконавчих дій від 12 січня 2023 року;
 
- визнати упередженою, протиправною, завідомо неправочинною, юридично нікчемною, незаконною, необґрунтованою та скасувати постанову приватного виконавця приватного виконавця про поновлення вчинення виконавчих дій                      від 12 січня 2023 року, постанову про арешт коштів боржника від 10 січня 2023 року, постанову про розмір стягнення мінімальних витрат, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 23,14 грн та судового збору у розмірі 231,41 грн; 
 
- постановити ухвалу про повернення постанови приватного виконавця про поновлення вчинення виконавчих дій від 12 січня 2023 року та постанови про арешт коштів боржника від 10 січня 2023 року без виконання в частині арешту коштів боржника та стягнення коштів, що знаходяться на пенсійних рахунках боржника;
 
- зобов`язати приватного виконавця зняти арешт із коштів ОСОБА_1 ; 
 
- скасувати постанову приватного виконавця про поновлення вчинення виконавчих дій від 12 січня 2023 року, постанову про арешт коштів боржника від 10 січня                 2023 року, постанову про стягнення розміру мінімальних витрат, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 23,14 грн та судового збору у розмірі 231,41 грн.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та мотиви його ухвалення
 
Ухвалою Бердичівського міськрайоного суду Житомирської області від 23 червня 2023 року прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця в частині:
 
- визнання незаконними і протиправними рішення, дій приватного виконавця щодо прийняття постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 12 січня 2023 року у межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1;
 
- визнання упередженою, протиправною, завідомо неправочинною, юридично нікчемною, незаконною, необґрунтованою постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 12 січня 2023 року;
 
- визнання незаконною і протиправною бездіяльності приватного виконавця щодо несвоєчасного прийняття (з пропуском передбаченого законом строку) та надіслання постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 12 січня 2023 року;
 
- визнання упередженою, протиправною, завідомо неправочинною, юридично нікчемною, незаконною, необґрунтованою та скасування постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 12 січня 2023 року;
 
- постановлення ухвали про повернення постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 12 січня 2023 року без виконання в частині арешту коштів боржника та стягнення коштів, що знаходяться на пенсійних рахунках боржника;
 
- скасування постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 12 січня 2023 року.
 
У відкритті провадження в іншій частині вимог скарги відмовлено, оскільки ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 лютого 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О. відмовлено за вимогами:
 
- про визнання незаконними і протиправними рішення, дій приватного виконавця щодо прийняття постанови про відкриття провадження від 10 січня 2023 року у межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 та постанови про арешт коштів боржника від 10 січня 2023 року;
- визнання упередженою, протиправною, завідомо неправочинною, юридично нікчемною, незаконною, необґрунтованою постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 10 січня 2023 року та постанови про арешт коштів боржника від 10 січня 2023 року;
 
- визнання незаконною і протиправною бездіяльності приватного виконавця щодо несвоєчасного прийняття (з пропуском передбаченого законом строку) та надіслання постанови про відкриття провадження від 10 січня 2023 року; 
 
- визнання упередженою, протиправною, завідомо неправочинною, юридично нікчемною, незаконною, необґрунтованою та скасування постанови про відкриття провадження від 10 січня 2023 року, постанови про арешт коштів боржника від 10 січня 2023 року, постанови про стягнення розміру мінімальних витрат, постанови про стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 23,14 грн та судового збору у розмірі 231,41 грн;
 
- постановлення ухвали про повернення постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 січня 2023 року та постанови про арешт коштів боржника від 10 січня 2023 року без виконання в частині арешту та стягнення коштів, що знаходяться на (пенсійних) рахунках.
 
- зобов`язання приватного виконавця зняти арешт із коштів заявниці ОСОБА_1 
 
- скасування постанови про відкриття провадження від 10 січня 2023 року, постанови про арешт коштів боржника від 10 січня 2023 року у межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2, постанови про стягнення розміру мінімальних витрат, постанови про стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця) у розмірі 23,14 грн та судового збору у розмірі                         231,41 грн (справа № 274/1067/18 (№ 4-с/0274/5/23)). 
 
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця.
 
Судове рішення місцевого суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів, які б доводили порушення приватним виконавцем Волковою Є. О. вимог Закону України «Про виконавче провадження» при прийнятті постанови про поновлення вчинення виконавчих дій 12 січня 2023 року. 
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції та мотиви його ухвалення
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 вересня 2023 року залишено без змін.
 
Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що судове рішення суду першої інстанції відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків місцевого суду.  
 
Суд апеляційної інстанції установив, що постанова про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 12 січня 2023 року прийнята приватним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».
 
Апеляційний суд зазначив, що доводи апеляційної скарги про несвоєчасне направлення боржнику копії постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 12 січня 2023 року як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 особисто підтвердила, що копію постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 12 січня 2023 року отримала 31 січня 2023 року, у зв`язку із чим відсутнє порушення прав боржника та підстави для скасування ухвали суду.  
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги 
 
У грудні 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року, у якій заявниця, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення скарги. 
 
Як на підставу касаційного оскарження судового рішення ОСОБА_1 у касаційній скарзі посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме вказує на застосування судами попередніх інстанцій норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).  
 
Також заявниця зазначає про порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Заявниця вказує на те, що судом не наведено мотивів, на підставі яких суд дійшов висновку про відмову в задоволенні її скарги. Постанова приватного виконавця про поновлення вчинення виконавчих дій 12 січня 2023 року прийнята з порушенням положень Закону України «Про виконавче провадження». У цій справи виконавчий лист видано судом першої інстанції 31 липня 2019 року, у зв`язку з чим, на думку заявниці, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив, а поновлення вчинення виконавчих дій приватним виконавцем вчинено безпідставно. 
 
Заявниця також посилається на те, що єдиним належним та допустим доказом у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є договір № б/н від 14 березня 2014 року, проте банк не надав суду ні оригіналу, ні завіреної копії цього договору. На підставі неіснуючого кредитного договору ухвалено незаконне рішення у справі № 274/1067/18 та видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження, що заявниця вважає незаконним.
 
Приватний виконавець наклала арешт на рахунок, який має спеціальний режим використання та арешт якого заборонений, зокрема накладено арешт на пенсійний рахунок ОСОБА_1 , чим порушено норми Закону України «Про виконавче провадження» та її права.   
 
Інші учасники справи не скористалися правом на подання до Верховного Суду відзиву на касаційну скаргу.
 
Провадження у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано з Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області цивільну справу № 274/1067/18 (№ 4-с/0274/10/23) за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є. О., заінтересована особа - АТ КБ «Приватбанк», відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа.
 
У березні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2024 року справу призначено до судового розгляду. 
 
Установлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи 
 
Суди встановили, що заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 травня 2019 року у справі № 274/1067/18 стягнуто                    з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 березня 2014 року у розмірі 11 187,11 грн та судовий збір              у розмірі 231,41 грн.
 
Виконавчий лист № 274/1067/18, виданий 31 липня 2019 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 11 187,11 грн, перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Волкової Є. О., ВП № НОМЕР_1. 
 
03 липня 2020 року приватний виконавець прийняла постанову про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа                              № 274/1067/18, виданого 31 липня 2019 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 11 187,11 грн.
 
Підставою для зупинення виконавчого провадження приватний виконавець зазначила: «Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10.06.2020 року у справі № 274/1067/18 прийнято до розгляду апеляційну скаргу на рішення, за яким видано виконавчий документ» (а. с. 129, том 2).
 
12 січня 2023 року приватним виконавцем прийнято постанову про поновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа                               № 274/1067/18, виданого 31 липня 2019 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 11 187,11 грн.
 
Підставою для поновлення виконавчого провадження приватний виконавець зазначила: «Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2021 року у справі № 274/1067/18 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 24.05.2019 року Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 274/1067/18 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості про перегляд заочного рішення відмовити» (а.с.131, том 2).
 
Апеляційний суд встановив, що постанову про поновлення виконавчих дій приватний виконавець направила боржниці ОСОБА_1 12 січня 2023 року за адресою:                            АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 стверджувала, що копію постанови отримала 31 січня 2023 року.
 
Приватний виконавець під час прийняття постанови про поновлення виконавчого провадження від 12 січня 2023 року керувалася положенням частини п`ятої статті 35 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду доходить висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.    
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Предметом розгляду у справі № 274/1067/18 (№ 4-с/0274/10/23) є скарга                 ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Волкової Є. О. під час прийняття постанови про поновлення виконавчого провадження від 12 січня 2023 року.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Житомирського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року відповідає, а викладені у касаційній скарзі доводи заявниці є неприйнятними з огляду на таке. 
 
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України).
 
Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини друга, третя статті 451 ЦПК України).
В силу вимог статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
 
Виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню) (стаття 38 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
Відповідно до частини п`ятої статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що приймає відповідну постанову.
 
У справі, яка переглядається, 03 липня 2020 року приватний виконавець                  Волкова Є. О. прийняла постанову про зупинення вчинення виконавчих дій                                 у ВП № НОМЕР_1.
 
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 лютого 2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 травня 2019 року у справі № 274/1067/18 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
12 січня 2023 року постановою приватного виконавця Волкової Є. О. поновлено вчинення виконавчих дій у межах ВП № НОМЕР_1.
 
Отже, постанова про поновлення вчинення виконавчих дій у ВП № НОМЕР_1 від 12 січня 2023 року прийнята приватним виконавцем Волковою Є. О. відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».
 
Як передбачено частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. 
 
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
 
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
 
Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 в судовому засіданні особисто зазначала, що копію постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 12 січня 2023 року вона отримала 31 січня 2023 року.
 
Переглядаючи судове рішення суду першої інстанції та залишаючи без змін ухвалу місцевого суду, суд апеляційної інстанції керувався тим, що приватний виконавець вчиняла виконавчі дії у межах виконавчого провадження відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».
 
Із таким висновком апеляційного суду Верховний Суд погоджується, оскільки його викладено із належним, повним та всебічним дослідженням зібраних у справі доказів, які надані учасниками справи. 
 
Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 зводяться до незгоди із ухваленим судом апеляційної інстанції судовим рішенням і не містять підстав для його скасування.
 
Доводи касаційної скарги щодо незаконності накладення арешту на пенсійний рахунок боржника та прийняття приватним виконавцем постанови про арешт коштів боржника від 10 січня 2023 року є безпідставними, оскільки ця постанова не є предметом розгляду цієї справи. Указані доводи не впливають на оцінку законності постанови приватного виконавця про поновлення вчинення виконавчих дій                         від 12 січня 2023 року.
 
Із наведених підстав є неприйнятними також і доводи касаційної скарги про те, що єдиним належним та допустимим доказом у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є договір № б/н від 14 березня 2014 року, оригіналу якого або належним чином завіреної його копії банк не надав суду. Указані доводи колегія суддів відхиляє, оскільки вони були предметом розгляду суду апеляційної інстанції та їм надано належну правову оцінку.
 
Доводи касаційної скарги щодо незгоди заявниці із заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 травня 2019 року              в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 14 березня 2014 року колегія суддів не бере до уваги, оскільки у справі, яка переглядається, боржницею оскаржуються дії приватного виконавця щодо прийняття постанови про поновлення вчинення виконавчих дій               від 12 січня 2023 року у межах ВП № НОМЕР_1 щодо виконання виконавчого листа            № 274/1067/18, виданого 31 липня 2019 року.
 
Доводи касаційної скарги про сплив строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, безпідставність його поновлення та незаконність прийняття приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини вже були предметом судового розгляду та існує судове рішення, яке набрало законної сили, а саме ухвала Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 лютого 2023 року, яка залишена без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 13 червня 2023 року та постановою Верховного Суду від 18 березня 2024 року (провадження                              № 61-18076св 23), про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця Волкової Є. О.
 
Таким чином, доводи касаційної скарги, які є подібними доводам апеляційної скарги, мотивована відповідь на які надана судом апеляційної інстанції, не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а у значній мірі зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Переглянувши у касаційному порядку судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які є подібними доводам апеляційної скарги, мотивована відповідь на які надана судом апеляційної інстанції, та  перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, з урахуванням відсутності повноважень у суду касаційної інстанції встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду апеляційної інстанції, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова апеляційного суду є достатньо мотивованою.
 
Щодо доводів касаційної скарги за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України
 
Перевіряючи доводи заявниці про неврахування апеляційним судом висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), колегія суддів враховує таке. 
 
У справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду ухвалила судове рішення за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості.
 
Висновок Верховного Суду про застосування норми права у цій справі стосувався, зокрема, того, що Витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах цієї справи, не визнавалися відповідачкою та не містили її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, у цій справі Верховний Суд виснував про те, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.  
 
Разом із тим предметом розгляду у справі, яка переглядається (№ 274/1067/18                                   (№ 4-с/0274/10/23)), є скарга на дії та рішення приватного виконавця, у зв`язку із чим посилання заявниці на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня                  2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) є нерелевантним. 
 
Решта доводів касаційної скарги зводиться до викладення заявницею обставин виникнення кредитної заборгованості, стягнення з неї вказаної заборгованості на підставі судового рішення, яке набрало законної сили та яке виконується у межах виконавчого провадження, а також незгоди заявниці з іншими діями приватного виконавця в указаного виконавчому провадженні. Однак такі доводи не містять підстав для скасування оскарженого судового рішення апеляційного суду.
 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження суду апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.
 
Верховний Суд звертає увагу на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує встановлення обставин, на існуванні яких наполягає одна зі сторін. Крім того, хоча вказаний пункт зобов`язує суди обґрунтовувати їхні рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. 
 
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може різнитися залежно від характеру рішення (див. mutatis mutandis § 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine, заява № 4909/04), § 54 рішення цього ж суду від 28 жовтня 2010 року у справі «Трофимчук проти України» (Trofimchuk                v. Ukraine, заява № 4241/03)).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Згідно вимог статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
 
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
З урахуванням наведеного касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Житомирського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року - залишенню без змін.  
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
З огляду на результат касаційного розгляду, витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи судом касаційної інстанції, не розподіляються.    
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду   
 
ПОСТАНОВИВ: 
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.    
 
Постанову Житомирського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року залишити без змін.  
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Головуючий | І. М. Фаловська
Судді | В. М. Ігнатенко
| С. О. Карпенко
| А. С. Олійник
| В. В. Сердюк