К И Ї В С Ь К И Й    А П Е Л Я Ц І Й Н И Й    С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року                                                                        місто Київ
 
справа № 760/12281/21
апеляційне провадження № 22-ц/824/1363/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача - Головачова Я.В.,
 
суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,
 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва у складі судді Зуєвич Л.Л. від 2 лютого 2023 року у справі за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
в с т а н о в и в :
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2021 року  комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося з позовом до суду до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача:
- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 19 461,65 грн;
- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 5 369,23 грн;
- заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 19 526,63 грн;
- заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 13 309,65 грн;
- витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн;
- судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 270,00 грн.
 
Позов мотивувало тим, що відповідач отримує послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначало, що відповідач своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати спожитих житлово-комунальних послуг не виконував, у зв`язку з чим, станом на 01 квітня 2021 року у останнього утворилася заборгованість в загальній сумі 57 667,16 грн. За таких обставин позивач просив суд захистити його порушені права та інтереси, ухваливши рішення про стягнення з відповідача 57 667,16 грн заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 2 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
 
Відмовляючи у стягненні з відповідача заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення, місцевий суд виходив із того, що при наявності будинкового теплолічильника кількість спожитої теплоенергії визначається на підставі показань теплолічильника та розподіляється пропорційно площі приміщень, що опалюються: спожитий обсяг ділиться на опалювану площу всього будинку та множиться на опалювану площу окремої квартири та тариф. Суд звернув увагу, що зі змісту долучених до позовної заяви документів неможливо перевірити правильність нарахування КП «Київтеплоенерго» заборгованості за централізоване опалення ОСОБА_1 , оскільки позивачем не надано документів на підтвердження точної площі приміщень, що опалюються в будинку АДРЕСА_2 .
 
При відмові у стягненні заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води суд першої інстанції врахував, що така заборгованість розрахована на підставі тарифів, які застосовуються за умови підключення рушникосушильників до системи гарячого водопостачання. Водночас за висновком суду у матеріалах справи відсутні докази того, що проектом будинку на АДРЕСА_2  передбачено встановлення рушникосушильників у квартирах.  Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження обсягів спожитої відповідачем послуги, зокрема показань засобів вимірювальної техніки за кожний період, в межах якого позивачем нарахована заборгованість.
 
Відмовляючи у стягненні заборгованості за спожиті до 01.05.2018 комунальні послуги, місцевий суд зазначив, що жодних доказів на підтвердження фактів споживання відповідачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також обсягів та конкретних періодів такого споживання у період до 01.05.2018 позивач не надав. На підставі одних лише додатків № 1, 2 до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладених між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», суд уважав неможливим перевірити правильність нарахування відповідачу заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які були спожиті останнім.
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи
 
У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи,
просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
 
Посилається на те, що матеріали справи містять належні та допустимі докази на підтвердження як надання відповідачу послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання, так і невиконання відповідачем свого обов`язку з оплати одержаних послуг. Зазначає, що з заявами про неотримання комунальних послуг чи про неякісне їх надання відповідач не звертався.  
 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Судом установлено, що згідно з відповіддю КМБТІ власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 .
 
Місце проживання відповідача з 17.10.2002 безперервно зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 .
 
Рішенням Київської міської ради від 12.10.2017 № 185/3192 вулицю Галана Ярослава перейменовано на вулицю Августина Волошина.
 
Зі змісту долученого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.05.2018 до 31.03.2021 становить 32 836,28 грн, з яких:
- за послуги з централізованого опалення - 19 526,63 грн;
- за послуги централізованого постачання гарячої води - 13 309,65 грн.
 
Відповідно до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», та витягів з додатків № 1, 2 до такого договору заборгованість ОСОБА_1 з оплати послуг центрального опалення та гарячого водопостачання, отриманих до 01.05.2018, становить 24 830,88 грн, з яких:
- за послуги з централізованого опалення - 19 461,65 грн;
- за послуги централізованого постачання гарячої води - 5 369,23 грн.
 
Квартирні засоби обліку теплової енергії та гарячої води (лічильники) у квартирі АДРЕСА_3 ) відсутні. Натомість наявний будинковий засіб обліку (лічильник) спожитої теплової енергії. 
 
Обсяги споживання теплоенергії за адресою: АДРЕСА_5 становлять: за період з 15.10.2018 - 30.10.2018 - 0 Гкал; за період з 30.10.2018 по 29.11.2018 - 149,25 Гкал; за період з 29.11.2018 по 28.12.2018 - 174,74 Гкал; за період з 28.12.2018 по 31.01.2019 - 223,86 Гкал;за період з 30.01.2019 по 27.02.2019 - 171,82 Гкал; за період з 26.02.2019 по 29.03.2019 - 171,72 Гкал; за період з 29.03.2019 по 23.04.2019 - 40,88 Гкал; за період з 25.10.2019 по 31.10.2019 - 0,2 Гкал; за період з 31.10.2019 по 29.11.2019 - 136,37 Гкал; за період з 29.11.2019 по 28.12.2019 - 190,05 Гкал; за період з 28.12.2019 по 30.01.2020 - 217,68 Гкал; за період з 30.01.2020 по 28.02.2020 - 194,29 Гкал; за період з 28.02.2020 по 27.03.2020 - 174,26 Гкал; за період з 27.03.2020 по 11.04.2020 - 56,26 Гкал; за період з
15.10.2020 по 30.10.2020 - 4,57 Гкал; за період з 30.10.2020 по 30.11.2020 - 169,25 Гкал; за період з 30.11.2020 по 30.12.2020 - 204,51 Гкал; за період з 29.01.2021 по 25.02.2021 - 218,95 Гкал; за період з 25.02.2021 по 30.03.2021 - 183,09 Гкал.
 
Розпорядженням № 700 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26.04.2018 було встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що надає КП «Київтеплоенерго», зокрема:
- централізоване опалення у разі наявності квартирного (на приміщення) та/або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: населення - 1336,94 грн за 1 Гкал;
          - централізоване опалення у разі відсутності квартирного (на приміщення) та/або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: населення - 30,20 грн за 1 кв.м. опалюваної площі за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення;
- централізоване постачання гарячої води за умови підключення рушникосушильників до системи гарячого водопостачання (для населення) - 74,49 за 1 куб.м.
- централізоване постачання гарячої води за відсутності рушникосушильників для населення - 63,37 за 1 куб.м.
 
Розпорядженням № 1294 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 23.07.2018 було встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що надає КП «Київтеплоенерго», зокрема:
- централізоване опалення у разі наявності квартирного (на приміщення) та/або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: населення - 1354,78 грн за 1 Гкал;
- централізоване опалення у разі відсутності квартирного (на приміщення) та/або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: населення - 31,52 грн за 1 кв.м. опалюваної площі за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення.
- централізоване постачання гарячої води за умови підключення рушникосушильників до системи гарячого водопостачання (для населення) - 80,59 за 1 куб. м.
- централізоване постачання гарячої води за відсутності рушникосушильників для населення - 74,52 за 1 куб.м.
 
Розпорядженням № 2340 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.12.2018 було встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що надає КП «Київтеплоенерго», зокрема:
- централізоване опалення у разі наявності квартирного (на приміщення) та/або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: населення - 1654,41 грн за 1 Гкал;
- централізоване опалення у разі відсутності квартирного (на приміщення) та/або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: населення - 38,50 грн за 1 кв.м. опалюваної площі за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення;
- централізоване постачання гарячої води за умови підключення рушникосушильників до системи гарячого водопостачання (для населення) - 97,89 за 1 куб.м.
- централізоване постачання гарячої води за відсутності рушникосушильників для населення - 90,54 за 1 куб.м.
 
Позиція суду апеляційної інстанції
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
 
Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, які були чинним на час виникнення спірних правовідносин та звернення позивача до суду (далі - Правила).
 
Відповідно до пункту 8 Правил, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
 
Згідно з пунктом 11 Правил, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі
відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.
 
Відповідно до пункту 21 Правил, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: зокрема, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв.метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством.
 
У пункті 18 Правил передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
 
Хоча у частині 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
 
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
 
Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
 
Такий правовий висновок сформульований у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц.
 
У справі, яка переглядається, суд установив, що саме відповідач є власником квартири АДРЕСА_6 і на його ім`я відкриті особові рахунки. 
 
Згідно з положеннями статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.
 
Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Тому саме ОСОБА_1 зобов`язаний належним чином оплачувати надані йому комунальні послуги.
 
При цьому, з урахуванням вказаних вище вимог закону та усталеної практики Верховного Суду, відсутність укладеного із надавачем послуг договору не звільняє відповідача від обов`язку оплачувати надані йому послуги.
 
Поряд з цим, указаний обов`язок виникає у разі отримання споживачем певних послуг. Відтак, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у даній справі.
 
У цьому контексті колегія суддів ураховує, що як до пред`явлення цього позову, так і в ході розгляду справи відповідач, будучи належним чином повідомлений про її розгляд, не заперечував проти факту отримання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. 
 
Фактичне надання позивачем та споживання відповідачем комунальних послуг свідчить про виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин. 
 
За змістом частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
 
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
 
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
 
На підтвердження надання відповідачу послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання з 01.05.2018 позивач надав суду детальний розрахунок заборгованості з посиланням на розрахункові періоди, застосовані тарифи, площу квартири відповідача тощо. 
 
Із наявного у справі акта прийняття теплового вузла та актів про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи вбачається, що в будинку, в якому розташована квартира відповідача, встановлені будинкові засоби обліку теплової енергії. Водночас у матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких суд міг би дійти висновку про наявність встановленого у квартирі відповідача квартирного засобу обліку теплової енергії.
 
Згідно з долученими до позовної заяви відомостями про реєстрації параметрів теплопостачання слідує, що обсяги споживання теплоенергії за адресою: АДРЕСА_5 становлять: за період з 15.10.2018 - 30.10.2018 - 0 Гкал; за період з 30.10.2018 по 29.11.2018 - 149,25 Гкал; за період з 29.11.2018 по 28.12.2018 - 174,74 Гкал; за період з 28.12.2018 по 31.01.2019 - 223,86 Гкал;за період з 30.01.2019 по 27.02.2019 - 171,82 Гкал; за період з 26.02.2019 по 29.03.2019 - 171,72 Гкал; за період з 29.03.2019 по 23.04.2019 - 40,88 Гкал; за період з 25.10.2019 по 31.10.2019 - 0,2 Гкал; за період з 31.10.2019 по 29.11.2019 - 136,37 Гкал; за період з 29.11.2019 по 28.12.2019 - 190,05 Гкал; за період з 28.12.2019 по 30.01.2020 - 217,68 Гкал; за період з 30.01.2020 по 28.02.2020 - 194,29 Гкал; за період з 28.02.2020 по 27.03.2020 - 174,26 Гкал; за період з 27.03.2020 по 11.04.2020 - 56,26 Гкал; за період з 15.10.2020 по 30.10.2020 - 4,57 Гкал; за період з 30.10.2020 по 30.11.2020 - 169,25 Гкал; за період з 30.11.2020 по 30.12.2020 - 204,51 Гкал; за період з 29.01.2021 по 25.02.2021 - 218,95 Гкал; за період з 25.02.2021 по 30.03.2021 - 183,09 Гкал.
 
Тому суд апеляційної інстанції констатує, що позивач правильно застосував у своєму розрахунку тарифи на централізоване опалення у наступному розмірі: з травня 2018 по липень - 1336,94 грн за 1 Гкал; з серпня 2018 по грудень 2018 -1354,78 грн за 1 Гкал; з січня 2019 по березень 2021 - 1654,41 грн за 1 Гкал, а також правильно визначив загальну суму заборгованості відповідача з урахуванням відсутності будь-яких оплат з боку останнього.
 
При цьому колегія суддів приймає до уваги, що сам факт не зазначення постачальником послуг точної площі приміщень, що опалюються, не є передбаченою законом підставою, яка звільняє споживача від оплати отриманих послуг з централізованого опалення.
 
Суд першої інстанції правильно встановив, що під час здійснення розрахунку заборгованості за послуги з постачання гарячої води КП «Київтеплоенерго» застосувало тарифи, які є актуальними за умови наявності підключення рушникосушильників до системи гарячого водопостачання (для населення).
 
При цьому місцевий суд зазначив, що матеріали справи не містять доказів того, що проектом будинку АДРЕСА_5 передбачена наявність рушникосушильників у квартирах.
 
За змістом Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, витрати теплової та електричної енергії на циркуляцію у розподільних, внутрішньобудинкових мережах і рушникосушильниках визначаються за розрахунком окремо для кожного будинку, а за відсутності таких розрахунків - як стала частка загальної суми витрат теплової та електричної енергії, що припадає на будинок.
 
У випадку, якщо проектом будинку передбачено наявність рушникосушильника, то самовільний його демонтаж не є підставою для здійснення коригування нарахувань за послугу з гарячого водопостачання (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2022 року у справі № 759/3086/19 (провадження № 61-17110св20).
 
Звертаючись до суду з позовом, позивач визначив тариф з оплати гарячого водопостачання, який застосовується за умови наявності підключення рушникосушильників до системи гарячого водопостачання (для населення). Наведені обставини можуть підтверджуватися або спростовуватися відповідним проєктом мереж та комунікацій будинку, доступу до якого у позивача як надавача послуг немає.
 
Натомість відповідач з урахуванням принципу розподілу тягаря доказування будь-яких заперечень проти застосованого тарифу не наводив, на обставину відсутності рушникосушильника за проектом будинку загалом чи у його квартирі зокрема не посилався.
 
У постанові від 21 лютого 2022 року усправі №759/3086/19 Верховний Суд виснував, що обов`язок з доведення того, що проектом будинку не передбачена наявність рушникосушильників у квартирах, покладено на споживача комунальних послуг. 
 
Колегія суддів зауважує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги з 01.05.2018 року, суд першої інстанції фактично висловив свою незгоду зі здійсненим позивачем розрахунком заборгованості. Водночас контррозрахунку суд у своєму рішенні не навів, повністю відмовивши в задоволенні позову.
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі № 381/1647/21 (провадження № 61-2539св22) вказано, що суд у межах наданих йому ЦПК України повноважень, не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з наданим позивачем розрахунком. При цьому незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови в позові у повному обсязі; суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву.
 
Апеляційний суд зазначає, що КП «Київтеплоенерго» на підтвердження своїх позовних вимог надало докази щодо правових підстав надання комунальних послуг, правових підстав тарифів оцінки наданих послуг, а також розрахунки фактичного розміру заборгованості по наданих послугам.
 
Надані КП «Київтеплоенерго» докази відповідають критеріям належності, допустимості та стосуються предмету доказування у даній справі.
 
В той же час, відповідач будь-яких доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві, у тому числі щодо правильності виставлених КП «Київтеплоенерго» рахунків та розміру заборгованості, суду не надав.
 
Також у справі відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 звертався до КП «Київтеплоенерго» із клопотанням про припинення надання послуг із централізованого опалення чи постачання гарячої води, а також із скаргами щодо ненадання чи неякісне надання цих послуг у період з травня 2018 року по березень 2021 року.
 
Отже, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивної цивільного судочинства колегія суддів приходить до висновку про доведеність позовних вимог КП «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті з травня 2018 року по березень 2021 року послуги з централізованого опалення в сумі 19 526,63 грн та спожиті у цей же період послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 13 309,65 грн.
 
За таких обставин колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в позові в цій частині.
 
Також колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог КП «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, виходячи з такого.
 
З матеріалів справи убачається, що в газеті «Хрещатик» №111 (4511) від 6 серпня 2014 року було опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню ПАТ «Київенерго»
 
На підставі договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між публічним акціонерним товариством  «Київтеплоенерго» (далі - ПАТ «Київтеплоенерго») та КП  «Київтеплоенерго» (далі - договір цесії), за яким позивач як новий кредитор прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у загальному розмірі 1 818 662 617 грн 96 коп.
 
Пунктом 3.1.1 договору цесії визначено, що на дату підписання додатку №1, додатку №2 до цього договору актами прийому-передачі кредитор передав новому кредитору оригінали або засвідчені належним чином копії документів, які підтверджують право вимоги, що відступається, а також інші документи та інформацію.
 
Згідно з п.3.4.2 договору цесії, позивач як новий кредитор має право на отримання замість попереднього кредитора (ПАТ «Київтеплоенерго) від споживачів, визначених сплата заборгованостей. Надання попереднім кредитором ПАТ «Київтеплоенерго послуг здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерего», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року №111 (4511).
 
Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку №1 та Додатку №2 до цього договору.
 
Відповідно до витягів додатків №1, №2 до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та                                         КП «Київтеплоенерго», заборгованість  ОСОБА_1 становить 24 830,88 грн, з яких заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 19 461,65 грн та заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 5 369,23 грн.
 
За приписами статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
В свою чергу, положеннями статті 204 ЦПК України закріплено презумпцію правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
 
Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки підлягають виконанню.
 
Матеріали справи не містять доказів, що у визначеному законом порядку договір цесії визнано недійсним.
 
У справі також відсутні докази, що ОСОБА_1 сплатив заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, яка виникла за період до    1 травня 2018 року. Відсутні у матеріалах справи також і докази того, що відповідач  звертався до ПАТ «Київенерго» як попереднього кредитора з клопотанням про припинення надання послуг із централізованого опалення чи постачання гарячої води, а також із скаргами щодо ненадання чи неякісне надання цих послуг до 1 травня 2018 року.
 
Однак, суд першої інстанції наведеного вище не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог про стягнення заборгованості за період до 01 травня 2018 року.
 
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на  користь КП «Київтеплоенерго» заборгованості:
- за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 19 461,65 грн;
- за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 5 369,23 грн;
- за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 19 526,63 грн;
- за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 13 309,65 грн.
 
Крім того, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» підлягають стягненню  витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у розмірі 33 грн, оскільки ці витрати пов`язані з розглядом даної справи та їх понесення позивачем підтверджено документально.
 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, у порушення вимог статей  263, 264 ЦПК України, наведених вище обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову КП «Київтеплоенерго».
 
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції,  обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
З урахування наведеного колегія суддів вважає, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
 
Згідно з частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Таким чином з ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» підлягають стягненню судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 5 675 грн.
 
Керуючись статтями 141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
                
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задовольнити.
 
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 2 лютого 2023 року скасувати та ухвалите нове рішення наступного змісту.
 
Позов комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради
(Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (Код ЄДРПОУ 40538421;       м Київ, площа І. Франка, 5) заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 19 461,65 грн, за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 5 369,23 грн, за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 19 526,63 грн, за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 13 309,65 грн, витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у розмірі     33  грн, а всього 57 700,16 грн.
 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (Код ЄДРПОУ 40538421;       м Київ, площа І. Франка, 5) судовий збір в сумі 5 675 грн.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

 
Головуючий                                                            

 
 
Судді: