ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року 
м. Київ
справа №580/5660/22
адміністративне провадження № К/990/16293/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Єзерова А.А., Стародуба О.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 (головуючий суддя: Кульчицький С.О.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2023 (головуючий суддя: Аліменко В.О., судді: Кучма А.Ю., Бєлова Л.В.) у справі № 580/5660/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивачка) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - ГУПФУ в Черкаській області або відповідач), в якому просила:
визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку заборгованості з довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19.02.2020 по 31.01.2021 в розмірі 548 948,17 грн, нарахованої на користь позивачки відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 у справі № 580/1797/20;
скасувати рішення ГУПФУ в Черкаській області від 07.07.2022 № 233050001310 в частині перерахунку заборгованості з довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19.02.2020 по 31.01.2021 в розмірі 548 948,17 грн, нарахованої на користь ОСОБА_1 відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 у справі № 580/1797/20;
стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість з довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19.02.2020 по 31.01.2021 в розмірі 548 948,17 грн;
стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати з правової допомоги в розмірі 5000,00 грн.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про:
- визнання протиправними дії відповідача щодо перерахунку заборгованості з довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19.02.2020 по 31.01.2021 в розмірі 548 948,17 грн, нарахованої на користь позивачки відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 у справі № 580/1797/20;
- стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованість з довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19.02.2020 по 31.01.2021 в розмірі 548 948,17 грн.
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 10.04.2023 змінив мотивувальну частину ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 13.02.2023. В решті ухвалу суду першої інстанції залишив без змін.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, позивачка подала касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення, а справу в цій частині позовних вимог направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Верховного Суду від 16.05.2023 відкрито касаційне провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2023.
Ухвалою Верховного Суду від 08.08.2024 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН 
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що після звільнення з посади судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області у відставку в неї виник спір щодо розміру довічного грошового утримання, який був вирішений в судовому порядку у справі № 580/1797/20. Так, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2020, відповідача було зобов`язано провести перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 , починаючи з 19.02.2020 у розмірі 90%. Проте, відповідач вчинив дії з часткового виконання судового рішення у справі № 580/1797/20, а саме: здійснив перерахунок довічного грошового утримання, а також донарахування грошового утримання за період з 19.02.2020 по 31.01.2021 у сумі 548 948,17 грн, які виплачені не були. 
В подальшому, за наслідками касаційного перегляду судових рішень у справі №580/1797/20, Верховний Суд постановою від 23.06.2022 частково скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на помилковість застосування судами відсоткової ставки 90% при обрахунку довічного грошового утримання ОСОБА_1 . 
Суд касаційної інстанції зобов`язав ГУПФУ у Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки № 04-402/20 від 25.02.2020, виданої ТУ ДСА України у Черкаській області, та здійснити виплату з урахуванням сплачених сум у відповідності до Закону № 1402-VIII.
На підставі цієї постанови Верховного Суду від 23.06.2022 відповідач здійснив перерахунок довічного грошового утримання позивачки виходячи зі зниженої відсоткової ставки 58%. Розмір заборгованості за період з 19.02.2020 по 31.01.2021 внаслідок застосування зниженої відсоткової ставки (58% замість 90%) склав 158 585,03 грн.
У подальшому, позивачка оскаржила у судовому порядку також і правомірність застосування відповідачем ставки 58% під час перерахунку її довічного грошового утримання, позаяк відповідач не зарахував до її суддівського стажу окремі періоди. 
Цей спір, як стверджує позивачка, наразі неостаточно вирішений рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12.10.2022 у справі №580/4023/22. 
В рішенні від 12.10.2022 суд визнав протиправним незарахування відповідачем до стажу роботи позивачки на посаді судді, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, половину періоду навчання за денною формою на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. Мечникова з 01.09.1987 до і 19.06.1992 та перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці зі збільшенням на 2% грошового утримання за кожний рік роботи з урахуванням стажу понад 20 років. 
Таким чином, на думку позивачки, наразі рішенням суду встановлено, що застосування ставки 58% у будь-якому випадку було незаконним через неповне врахування відповідачем суддівського стажу позивача при її визначенні. Рішення суду першої інстанції у справі № 580/4023/22 оскаржене в апеляційному порядку.
На підставі викладеного позивачка вважає, що є підстави для стягнення заборгованості із довічного грошового утримання за період з 19.02.2020 по 31.01.2021 у повному розмірі 548 948,17 грн. На переконання позивачки, сам по собі факт часткового скасування рішення суду у справі № 580/1797/20 не означає, що ОСОБА_1 не має права на отримання вже нарахованих на виконання рішення суду від 03.09.2020 коштів, адже підстави для повороту його виконання не настали. 
На думку позивачки, відповідач протиправно вчинивши поворот виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 у справі №580/1797/20, скасував частину заборгованості з довічного грошового утримання у розмірі 390 363,14 грн. 
За наведених вище обставин, позивачка просить позов задовольнити.
Відповідач проти позовних вимог заперечив, надавши відзив на позовну заяву, в якому, серед іншого зазначив, що наявні підстави для закриття провадження у цій справі, оскільки наявна ухвала суду від 16.09.2022 у справі № 580/1797/20, яка набрала законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що спір у цій справі виник у зв`язку з тим, що відповідач повинен був здійснити виплату вже нарахованої заборгованості за судовим рішенням у справі № 580/1797/20. Також зазначила, що в цьому випадку у межах справи № 580/5660/22 спір, предмет і обґрунтування позову не охоплюються судовими рішеннями у справі №580/1797/20, адже суд у межах справи № 580/1797/20 не вирішував питання про те, який розмір заборгованості має відповідач виплатити позивачці, позаяк у межах справи № 580/1797/20 суд досліджував лише питання про обов`язок відповідача здійснити перерахунок заборгованості.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій, на підставі інформації, зазначеної в рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 у справі №580/1797/20 установлено, що у зв`язку із поданням заяви про відставку,  рішення Вищої ради правосуддя від 11.04.2019 № 1123/0/15-19 позивачку звільнено з посади судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області у відставку. 
З 30.09.2019 позивачка отримувала щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI. 
З 01.01.2020 розмір довічного грошового утримання позивачки складає 48240,90 грн, що обчислено відповідно до довідки ТУ ДСА України у Черкаській області від 17.01.2020. 
У зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, 27.02.2020 позивачка звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА України у Черкаській області від 25.02.2020 № 04-402/20. 
Рішенням пенсійного органу від 05.03.2020 № 1742 позивачці відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі заяви від 27.02.2020. 
Позивачка, вважаючи відмову відповідача протиправною, звернулася з позовом до суду.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 у справі №580/1797/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2020, позов задоволено частково:  зобов`язано ГУПФУ в Черкаській області провести перерахунок та виплату довічного грошового утримання ОСОБА_1 згідно довідки, виданої ТУ ДСА України у Черкаській області від 25.02.2020 № 04-402/20, та рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, починаючи з 19.02.2020 у розмірі 90 %, з урахуванням різниці, що виплачена за цей період.
На виконання зазначеного судового рішення, відповідач 29.12.2020 провів перерахунок довічного грошового утримання позивачки на підставі довідки ТУ ДСА України у Черкаській області № 04-402/20 від 25.02.2020 та рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020, починаючи з 19.02.2020 у розмірі 90%. 
Позивачці було донараховано грошове утримання за період з 19.02.2020 по 31.01.2021 у сумі 548 948,17 грн.
Водночас постановою Верховного Суду від 23.06.2022 у справі №580/1797/20 частково задоволено касаційну скаргу ГУПФУ в Черкаській області та скасовано рішення судів попередніх інстанцій в частині зобов`язання ГУПФУ в Черкаській області провести перерахунок та виплату довічного грошового утримання ОСОБА_1 , згідно з довідкою, виданою ТУ ДСА у Черкаській області від 25.02.2020 № 04-402/20 та рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020, починаючи з 19.02.2020, у розмірі 90 % та виплатити з урахуванням різниці, що виплачена за цей період, з постановленням у цій частині нового рішення про зобов`язання ГУПФУ у Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки № 04-402/20 від 25.02.2020, виданої ТУ ДСА України у Черкаській області, та здійснити виплату з урахуванням сплачених сум у відповідності до Закону № 1402-VIII. 
Відповідно до перерахунку пенсії від 07.07.2022, Головне управління прийняло рішення № 233050001310 від 07.07.2022 на виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 580/1797/20 та провело із 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою ТУ ДСА України у Черкаській області № 04-402/20 від 25.02.2020. Після перерахунку розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 62 177,16 грн. (107 202,00 грн. х 58%). Доплата за період із 19.02.2020 до 31.01.2021 становить 158 585,03 грн.
Позивачка звернулася до відповідача із заявами від 13.07.2022, від 01.08.2022 та від 22.07.2022 щодо виконання постанови Верховного Суду від 23.06.2022 у справі №580/1797/20.
Відповідач листом № 4338-4081/Р-03/8-2300/22 від 12.08.2022 повідомив заявницю про те, що на виконання постанови Верховного суду від 23.06.2022 у справі № 580/1797/20 позивачці із 19.02.2020 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА України у Черкаській області від 25.02.2020 № 04-402/20. Після перерахунку розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 62177,16 грн (107202,00 грн х 58%). Доплата за період із 19.02.2020 до 31.01.2021 становить 158 585,03 грн. Відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання від суддівської винагороди визначено згідно із пунктом 3 статті 142 Закону № 1402-VIII, що діє на дату перерахунку розміру пенсії позивачки, - 58% (за 20 років - 50%, понад 20 років - 4 роки х 2% = 8%, 50% + 8% = 58%).
Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивачка звернулася із цим позовом до суду.
V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Закриваючи провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірні позовні вимоги (про визнання протиправними дій відповідача щодо перерахунку заборгованості з довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19.02.2020 по 31.01.2021 в розмірі 548 948,17 грн, нарахованої на користь позивачки відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 у справі № 580/1797/20) стосуються саме порядку виконання судового рішення у справі № 580/1797/20, а тому позивачка, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Оскільки позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості з довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19.02.2020 по 31.01.2021 в розмірі 548 948,17 грн є похідною позовною вимогою від вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо перерахунку заборгованості з довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19.02.2020 по 31.01.2021 в розмірі 548 948,17 грн, нарахованої на користь позивачки відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 у справі № 580/1797/20, тому, за висновками суду першої інстанції, така також не підлягає розгляду в окремому позовну провадженні.
Одночасно з цим, суд першої інстанції встановив, що позивачка, не погоджуючись із діями ГУПФУ в Черкаській області щодо виконання судових рішень у справі №580/1797/20, скористалася своїм правом та звернулася до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, в якій просила: визнати протиправними дії ГУПФУ в Черкаській області під час виконання рішення суду від 03.09.2020 щодо зменшення суми боргу нарахованого, але своєчасно не виплаченого грошового утримання судді у відставці та зобов`язати ГУПФУ в Черкаській області виплатити заборгованість щомісячного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 до 01.02.2021 у сумі 548 948 грн.
За результатами розгляду заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, суд 16.09.2022 постановив ухвалу в справі № 580/1797/20, якою відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ГУПФУ в Черкаській області під час виконання рішення суду у справі № 580/1797/20.
Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Апеляційний суд установив, що у справі № 580/1797/20 було надано оцінку позовній вимозі ОСОБА_1 щодо виплати пенсії після її перерахунку та відповідні вимоги задоволено, отже фактично спір виник між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й у вказаній справі, але на стадії виконання судового рішення.
Отже, звернувшись з новим позовом у цій справі позивачка обрала неправильний спосіб захисту.
Водночас суд апеляційної інстанції визнав помилковим закриття місцевим судом провадження у справі з покликанням на пункт 1 частини першої статті 238 КАС України (суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства), оскільки у спірному випадку слід застосовувати пункт 4 частини першої статті 238 КАС України (провадження в справі закривається, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав).
VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ
Касаційна скарга позивачки обґрунтована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неповно з`ясовані обставини справи, що призвело до помилкового закриття провадження у справі в частині позовних вимог.
Скаржниця стверджує, що є очевидно помилковими висновки судів попередніх щодо збігу предмету і позову у справах № 580/1797/20 і № 580/5660/22.
Так, у справі № 580/1797/20 позовна вимога (предмет) була про перерахунок довічного грошового утримання судді. Підставою позову у зазначеній справі було застосування органом ПФУ заниженої відсоткової ставки при обрахунку довічного грошового утримання позивача.
Водночас у справі, що розглядається, предметом позову (у частині, в якій закрито провадження) було стягнення заборгованості в розмірі 548 948,17 грн, яка була нарахована на виконання рішення суду у справі № 580/1797/20. Підставою ж позову у справі № 580/5660/22 позивач зазначила вчинення відповідачем повороту виконання рішення суду у справі № 580/1797/20. Позивачка наполягала, що орган ПФУ не може в односторонньому порядку скасовувати нараховану раніше заборгованість із довічного грошового утримання без застосування процесуального механізму повороту виконання судового рішення.
Таким чином, за твердженнями скаржниці, позовна вимога про стягнення заборгованості в розмірі 548 948,17 грн, яка була заявлена у справі, що розглядається, не може збігатися ані за предметом, ані за підставою зі справою №580/1797/20, адже на момент подання позову у справі № 580/1797/20 цієї заборгованості ще взагалі не існувало.
Також із покликанням на постанову Верховного Суду від 20.03.2020 у справі №614/1033/15-а скаржниця зазначила, що вирішуючи питання за заявами, поданими в порядку статті 383 КАС України, належить з`ясовувати, чи пов`язані оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність із виконанням суб`єктом владних повноважень - відповідачем конкретного рішення суду та чи не виник між позивачем, на користь якого ухвалене судове рішення, і відповідачем, який вчиняв дії або приймав рішення для його виконання, новий спір.
На переконання скаржниці, у справі, що розглядається, вимога про стягнення заборгованості в розмірі 548 948,17 грн  є предметом «нового спору», адже ця вимога не вирішувалась у межах справи № 580/1797/20, а також не становила собою ані предмет, ані підстави позову у вказаній справі.
За вказаних вище доводів, скаржниця стверджувала, що вимога про стягнення заборгованості у розмірі 548948,17 грн, будучи «новим спором», має вирішуватися в окремому позовну провадження, а не в межах справи № 580/1797/20, як помилково виснували суди попередніх інстанцій.
Скаржниця також наголосила, що Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові від 26.11.2021 у справі № 640/27389/20 розглядав подібний спір: у цій справі позивач подав позов про стягнення заборгованості із пенсії, яку орган ПФУ скасував у межах судової справи № 640/14791/19. За результатами розгляду справи № 640/27389/20 апеляційний суд позов задовольнив і стягнув заборгованість.
Позивачка стверджує, що у справі, що розглядається, апеляційний суд діяв протилежним чином і вказав, що не підлягає розгляду у судовому порядку вимога про стягнення заборгованості, яка виникла у межах іншої судової справи №580/1797/20.
Отже, на переконання скаржниці, має місце неоднакове застосування норм права судом апеляційної інстанції.
Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому із посиланням на законність та обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій просить відмовити у задоволенні касаційної скарги позивачки.
В обґрунтування своєї позиції пенсійний орган стверджує, що звернення з цим позовом до суду (в частині спірних позовних вимог) обумовлено незгодою позивачки із діями Головного управління щодо невиплати нарахованих коштів на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 у справа № 580/1797/20.
Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 580/1797/20.
Від позивачки надійшли додаткові пояснення у справі, в яких остання повідомила, що ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 у справі № 580/1797/20, на яку посилалися суди обох інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях, скасована за наслідками апеляційного розгляду (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2023).
VІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Перевіряючи у межах повноважень, визначених частинами першою - другою статті 341 КАС України, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, а також надаючи оцінку аргументам учасників справи, висловленим у касаційній скарзі та відзиві на неї, Верховний Суд виходить з такого.
Статтею 382 КАС України визначено спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
Положеннями статті 383 КАС України встановлено особливий порядок розгляду заяв позивача щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Частиною першою вказаної статті встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Норма статті 383 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються (постанова Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 295/13613/16-а).
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.
Також, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Верховний Суд неодноразово застосовував доктрину «ефективного засобу правового захисту», напрацьовану під час застосування статті 13 Конвенції. Ефективним є засіб, який забезпечує поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. Засіб захисту повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Суди попередніх інстанцій у справі, що розглядається, констатували, що підставою для звернення з цим позовом до суду (в частині спірних позовних вимог) слугувала незгода позивачки із діями відповідача щодо невиплати нарахованих коштів на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 у справа № 580/1797/20 у сумі 548 948,17 грн.
Тобто, звернення з цим позовом до суду обумовлено неналежним, на думку позивачки, виконанням пенсійним органом рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 у справі № 580/1797/20, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2020, в частині виплати фактично нарахованих на виконання цього судового рішення коштів.
Позивачка у касаційній скарзі звертає увагу на часткову відмінність у предметі та підставах позову у цій справі та у справі № 580/1797/20, водночас, позивачка не наводить нових підстав щодо предмету спору, а заявлений у цій справі позов (в частині спірних позовних вимог) фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності виконання рішення суду першої інстанції у справі № 580/1797/20, після перегляду в апеляційному порядку, в частині виплати фактично нарахованих сум із розрахунку відсоткової ставки довічного грошового утримання у розмірі 90%.
Колегія також звертає увагу на те, що відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2023 у справі № 580/1797/20, яка розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, суд апеляційної інстанції скасував ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16.09.2022, якою було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 383 КАС України.
Суд апеляційної інстанції в цій ухвалі встановив, що 05.09.2022 ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою, поданою у порядку статті 383 КАС України, в якій просить: визнати протиправними дії ГУПФУ в Черкаській області щодо виконання рішення суду від 03.09.2020, зокрема щодо зменшення    суми боргу, та не виплати відповідної суми.
Колегія суддів зазначає, що у справі, що розглядається позивачка заявила наступні вимоги:
визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку заборгованості з довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19.02.2020 по 31.01.2021 в розмірі 548 948,17 грн, нарахованої на користь позивачки відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 у справі № 580/1797/20;
стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість з довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19.02.2020 по 31.01.2021 в розмірі 548 948,17 грн.
Отже, виходячи із змісту позовних вимог, заявлених у цій справі, фактично вбачається, що такі по суті та наслідках дублюють вимоги, заявлені у порядку виконання судового рішення у справі № 580/1797/20.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2023 у справі № 580/1797/20, за наслідками перегляду ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 16.09.2022, Суд зобов`язав ГУПФУ Черкаської області подати до Черкаського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2020, з урахуванням Постанови Верховного Суду від 23.06.2022, а саме про виконання абзаців судового рішення:
щодо скасування Рішення відділу з питань перерахунків пенсій № 13 управління застосування пенсійного законодавства ГУПФУ в Черкаській області від 05.03.2020 № 1742 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки виданої ТУ ДСА України у Черкаській області від 25.02.2020 № 04-402/20 з 19.02.2020;
щодо зобов`язання ГУПФУ у Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки № 04-402/20 від 25.02.2020, виданої ТУ ДСА України у Черкаській області, та здійснити виплату з урахуванням сплачених сум у відповідності до Закону № 1402-VIII.
Установити ГУПФУ у Черкаській області строк для подачі звіту про виконання судового рішення в цій справі один місяць з дня отримання копії цієї постанови.
У задоволені решти заяви відмовлено.
Отже, судом у справі № 580/1797/20 вирішено питання виконання судових рішень, з урахуванням постанови Верховного Суду від 23.06.2022, прийнятої за наслідками перегляду рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2020.
Водночас звертаючись із окремим позовом про стягнення з відповідача заборгованості з довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19.02.2020 по 31.01.2021 в розмірі 548 948,17 грн, нарахованої на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 у справі №580/1797/20, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2020, позивачка фактично намагається стягнути нараховану на підставі цих судових рішень суму довічного грошового утримання судді у відставці, без врахування висновків Верховного Суду від 23.06.2022.
Натомість у межах спірних правовідносин, новий спір між позивачкою та ГУПФУ у Черкаській області не виник.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.
Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в рішеннях від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а та від 06.02.2019 у справі №816/2016/17.
Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Колегія суддів також не погоджується із доводами касаційної скарги, що має місце неоднакове застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права у справі № 640/27389/20 та у справі, що розглядається, оскільки у справі №640/27389/20, на відміну від цієї справи, правове питання, порушене позивачем у справі № 640/27389/20, не було предметом дослідження у іншій справі. Отже, у справі № 640/27389/20, на яку посилається скаржниця, виник новий спір.
Вищевикладеним спростовуються доводи касаційної скарги позивачки. 
Одночасно з цим, колегія суддів вважає помилковими висновки суду апеляційної інстанції, що провадження у справі має бути закрито на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, оскільки вимоги позивачки не підлягають розгляду в межах окремої справи за правилами адміністративного судочинства, а можуть бути вирішені на підставі відповідної заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірні позовні вимоги у цій справі не можуть бути розглянуті як за правилами адміністративного судочинства так і не підлягають розгляду в судовому порядку в цілому.
Аналогічний підхід застосував Верховний Суд під час вирішення справ №170/167/17 (постанова від 16 грудня 2021 року), № 400/822/20 (постанова від 31 січня 2022 року), № 233/3744/17 (постанова від 20 квітня 2022 року), №818/1346/16 (постанова від 30 червня 2022 року), та № 160/2888/23 (постанова від 18 січня 2024 року).
За таких обставин, постанову суду апеляційної інстанції від 10.04.2023 слід змінити в частині підстав закриття провадження у справі.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 351, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2023 у справі №580/5660/22 змінити в частині підстав закриття провадження у справі.
У решті постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2023 у справі №580/5660/22 залишити без змін.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 у справі №580/5660/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                                С. М. Чиркін
                                                                                          А. А. Єзеров 
                                                                                          О. П. Стародуб