ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
15 серпня 2024 року
м. Київ
 
справа № 932/9029/23
провадження № 61-5063св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
треті особи: Дніпровська міська рада, виконавчий комітет Дніпровської міської ради,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Бабушкінського районного суду 
м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2023 року у складі судді Овчиннікової О. С. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року у складі колегії суддів: Никифоряка Л. П., Гапонова А. В., Новікової Г. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
У червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Дніпровська міська рада, виконавчий комітет Дніпровської міської ради, про захист честі, гідності та ділової репутації (справа № 932/5555/23).
 
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 
2023 року відкрито провадження в указаній справі.
 
У вересні 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду 
м. Дніпропетровська із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Дніпровська міська рада, виконавчий комітет Дніпровської міської ради, про захист честі, гідності та ділової репутації (справа № 932/9029/23).
 
ОСОБА_1 просив визнати наведені в позовній заяві та поширені в соціальній мережі «Facebook» висловлювання, а саме частину тексту в дописі 
ОСОБА_2 , розміщеному 02 червня 2023 року на його особистій сторінці, 
і частину коментарів під дописом, розміщених також 02 червня 2023 року, такими, що здійснені на адресу ОСОБА_1 , мають явно образливий характер 
і є такими, що ображають честь і гідність та завдають шкоди діловій репутації ОСОБА_1 , та стягнути з ОСОБА_2 на свою користь моральну шкоду 
в розмірі 1,00 грн.
 
Необхідність спільного розгляду зустрічного позову із первісним ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що обидва позови взаємопов`язані, і спільний їх розгляд 
є доцільним. Взаємопов`язаність цих позовів ОСОБА_1 вбачав 
у тім, що публікація, достовірність та поширення якої в соціальній мережі «Facebook» оспорював позивач ОСОБА_2 , і дописи, про оспорення яких йшлося в зустрічному позові ОСОБА_1 , здійсненні в один день - 02 червня 2023 року та в однаковий спосіб.
 
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 
2023 року, з урахуванням ухвали цього суду про виправлення описки 
від 13 жовтня 2023 року, зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 прийнято 
до розгляду та призначено судове засідання у справі.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 
2023 року у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 відмовлено.
 
Копію зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи 
№ 932/5555/23.
 
Роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення до суду з позовом на загальних підставах.
 
Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 разом із доданими матеріалами повернено заявнику.
 
Суд першої інстанції, врахувавши норми статей 193, 194 ЦПК України 
та надавши оцінку позовним вимогам за первісним і зустрічним позовами, вважав, що прийняття зустрічного позову ОСОБА_1 до спільного розгляду 
із первісним позовом ОСОБА_2 є недоцільним, оскільки вказані позови мають різну правову природу, містять різний зміст вимог та обставин, які підлягають доказуванню.
 
Первісний позов ОСОБА_2 , на думку суду першої інстанції, стосується правовідносин щодо захисту честі та гідності ОСОБА_2 шляхом спростування недостовірної інформації у той самий спосіб, яким її було розміщено та поширено. Зустрічний позов ОСОБА_1 стосується правовідносин щодо захисту його честі та гідності шляхом визнання висловлювань такими, що ображають його честь та гідність, та відшкодування моральної шкоди. Тому їх спільний розгляд ускладнить вирішення справи. При цьому задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову ОСОБА_2 .
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
 
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 
2023 року залишено без змін.
 
Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, апеляційний суд погодився 
з висновком суду першої інстанції.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
06 квітня 2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року 
і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду зустрічної позовної заяви разом із первісним позовом.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій ухилилися від встановлення обставин справи, не врахували спільність та взаємопов`язаність первісного та зустрічного позовів, внаслідок чого дійшли передчасного висновку про неподібність правовідносин. Вказує, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2023 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду, а тому подальше винесення оскаржуваної ухвали про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви до спільного розгляду із первинним позовом ОСОБА_2 є неправильним.
 
Доводи інших учасників справи
 
14 травня 2024 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подала до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 
06 березня 2024 року - без змін.
 
Відзив мотивований тим, що первісний і зустрічний позови мають різну правову природу, а саме: первісний позов виник з правовідносин щодо захисту честі та гідності позивача шляхом спростування недостовірної інформації у той самий спосіб, яким було її розміщено та поширено, а зустрічний позов виник 
з правовідносин щодо захисту честі та гідності позивача шляхом визнання висловлювань такими, що ображають честь та гідність позивача за зустрічним позовом, та відшкодування у зв?язку з цим моральної шкоди. Тобто 
в первісному та зустрічному позовах різняться змість вимог та обставин, які підлягають доказуванню, мають різний предмет доказування, правові підстави та предмет позовів є різними.
 
Рух касаційної скарги та матеріалів справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.
 
04 липня 2024 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, урахувавши аргументи, наведені 
у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.
 
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право 
в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
 
Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
 
Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.
 
Отже, прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених частиною другою статті 193 ЦПК України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов в одному провадженні 
з первісним.
 
Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.
 
По суті зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог виключає задоволення вимог позивача.
 
Умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.
 
Отже, зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів). Умовою пред`явлення зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним; взаємопов`язаність позовів виявляється 
у тому, що вони виникають з одних правовідносин.
 
Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц (провадження № 14-483цс19).
 
Ураховуючи викладене, взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному та правильному вирішенню спору, взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; вимоги за зустрічним та первісним позовами можуть зараховуватись; задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову.
 
Подання зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.
 
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, установив, що в первісному та зустрічному позовах різняться зміст вимог та обставини, які підлягають доказуванню, правові підстави і предмет позовів є різними, регулюються різними нормами матеріального права та мають різний предмет доказування, оскільки  ОСОБА_2 у первісному позові оспорив публікацію, адресовану до невизначеного кола осіб, щодо нього як посадової особи, здійснену в соціальній мережі «Facebook» на сторінці ОСОБА_1 , предмет спору становили обставини стосовно достовірності такої інформації та її спростування, а в зустрічному позові ОСОБА_1 предметом спору є те, чи є допис, здійснений ОСОБА_2 на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook», таким, що адресований ОСОБА_1 , та чи порушується цим дописом його честь, гідність 
і ділова репутація, а також вимога про відшкодування спричиненої моральної шкоди.
 
Таким чином, установивши, що первісний і зустрічний позови не 
є взаємопов`язаними та їх спільний розгляд не є доцільним, оскільки призведе до затягування розгляду справи, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано відмовив у прийнятті зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 .
 
Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.
 
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.
 
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 
06 березня 2024 року - без змін, оскільки підстав для їх скасування немає.
 
З огляду на те що Верховний Суд залишає касаційні скарги без задоволення, розподіл судових витрат, понесених заявником, відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.
 
Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3  залишити без задоволення.
 
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 
2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 
2024 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                            В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська