Номер провадження: 33/813/1392/24
Номер справи місцевого суду: 521/11836/23 
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Стоянової Л.І., захисника Мамонтова Д.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Мишака Д.Е. на постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 08.04.2024 відносно:
ОСОБА_1 , який народився  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою Малиновського райсуду м. Одеси від 08.04.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.
Відповідно до вказаної постанови суду, 13.04.2023 о 21 год. 25 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ Daewoo», д.н.з.  НОМЕР_1 по вул. Паровозній буд. 23 у м. Херсоні із ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001. 

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Захисник Мишак Д.Е., в інтересах ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною з огляду на такі обставини:
- суд 1-ої інстанції помилково дійшов висновку про те, що зупинення правопорушника працівниками поліції не суперечило ст.ст. 31, 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки поліцейські не здійснювали зупинки, а транспортний засіб, в якому ОСОБА_1 знаходився в якості пасажира, був припаркований;
- посилання суду на те, що водій не заперечував, що встиг змінити своє водійське місце в автомобілі, не свідчить про підтвердження відповідного факту, а обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях;
- інспекторами поліції грубо порушено вимоги Інструкцію № 1452/735 «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а також ч. 3 ст. 266 КУпАП, зокрема, ОСОБА_1 не запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я, що також заперечується ним під час ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки він виявив бажання пройти медичний огляд, у чому йому було відмовлено з посиланням на висловлену ним раніше відмову, що не відповідає дійсності, адже на відеозаписі наведений факт не зафіксовано;
- ОСОБА_1 не ухилявся від проходження огляду на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер», що зафіксовано на 04 хв. 25 сек. відеозапису;
- факт керування ОСОБА_1 не підтверджено матеріалами справи, а висновки суду з цього приводу зроблені на підстав припущень, оскільки транспортний засіб перебував у нерухомому стані, а ОСОБА_1 знаходився на пасажирському сидінні, тому не є водієм; свідок ОСОБА_2 , який перебував за кермом, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не були повідомлені, оскільки розгляд справи відбувся за відсутності захисника; факт перебування ОСОБА_1 на пасажирському сидінні підтверджується також письмовими свідченнями свідка ОСОБА_3 ;
- в матеріалах справи наявне направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я, проте на відеозаписі відсутній факт пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров`я, відповідне направлення не було надано ОСОБА_4 для ознайомлення та підпису;
- судом не враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Надточій проти України», «Гурепка проти України», «Кобець проти України», «Беркатей проти Туреччини», «Лавенте проти Латвії», відповідно до якої вина не може бути доведена, якщо уповноважена особа на складення протоколу не дотрималась процедурних вимог, які є обов`язковими до виконання.
Посилаючись на наведені обставини, захисник Мишак Д.Е. просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 не з`явився, не зважаючи на своєчасне та належне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомив та жодних клопотань на адресу суду не подавав, натомість, в судове засідання з`явився його захисник Мамонтов Д.О.
Враховуючи неявку ОСОБА_1 апеляційний суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 268, ч. 6 ст. 294 КУпАП та з`ясувавши думку захисника, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Заслухавши пояснення захисника Мамонтова Д.О., який підтримав вимоги апеляційної скарги захисника Мишака Д.Е. та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП  за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 144259 від 13.04.2023 (а.с.1), відповідно до якого 13.04.2023 о 21 год. 25 хв. по вул. Паровозній 23 у м. Херсоні водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001; 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів (а.с.2), у якому зазначено виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, нестійка хода;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 3), у якому також наведені ознаки алкогольного сп`яніння;
- відеозаписом з нагрудної камери відео-реєстратору співробітників поліції (а.с. 6), на якому зафіксований факт відмови ОСОБА_1 як особи, яка керує вищевказаним транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.
Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови суду 1-ої інстанції, всупереч твердженням апелянта, зазначені вище докази були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Надаючи оцінку твердженням сторони захисту про те, що матеріали справи не містять жодного доказу керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд зауважує на тому факті, що вони спростовуються дослідженим апеляційним судом вищевказаним відеозаписом із нагрудної камери відео-реєстратора співробітників поліції (а.с. 6) з якого видно, що причиною для зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 послугувало невиконання ним вимоги поліцейських про зупинку транспортного засобу, за що на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАП, а постановою Малиновського райсуду м. Одеси від 12.06.2023 ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчинення вказаного правопорушення із накладенням на нього стягнення у виді штрафу. Постанова суду набрала законної сили, в матеріалах справи відомості про її скасування відсутні. 
Отже, є голослівними доводи сторони захисту про те, що зупинення правопорушника працівниками поліції суперечило ст.ст. 31, 35 Закону України «Про Національну поліцію». 
При цьому, той факт, що ОСОБА_1 знаходився на пасажирському сидінні не свідчить про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на зафіксовані відеозаписом нагрудної камери поліцейських обставини, зокрема, щодо вчинення ОСОБА_1 наведених дій з метою уникнення відповідальності за вчинення зазначеного правопорушення шляхом зміни водійського місця на пасажирське. Такі обставини ОСОБА_1 під час складенні протоколів щодо нього, як за ст. 122-2 так і за ст. 130 КУпАП не оспорював.
Апеляційний суд також погоджується з висновком суду 1-ої інстанції про те, що показання свідків сторони захисту ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 на пасажирському сидінні не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони, не з`явившись в судове засідання з невідомих суду причин, не були безпосередньо допитані судом із попередженням їх про кримінальну відповідальність, в той же час під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вони не заперечувала факт керування ним транспортним засобом за наведених у протоколі обставин. 
Водночас, в ході встановлення особи ОСОБА_1 поліцейськими у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння такі як запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння обличчя, що слугувало підставою для пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою використання пристрою «Drager» та в медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовився, при цьому співробітниками поліції двічі йому було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі, зокрема, те, що у разі відмови стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за фактом відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (час: 21:30:50, 22:04:12).
Наведені обставини, які зафіксовані на відеозаписі події, спростовують доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не ухилявся від проходження огляду на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер», а факт відмови ним було підтверджено під час ознайомлення із протоколом про адміністративне правопорушення. 
Посилання сторони захисту на те, що поліцейськими було відмовлено ОСОБА_1 у проходженні огляду в закладі охорони здоров`я, спростовується відеозаписом події, відповідно до якого ОСОБА_1 дійсно під час ознайомлення зі складеним щодо нього протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, виявив бажання проїхати на огляд до медичного закладу, однак поліцейськими йому було роз`яснено, що протокол про адміністративне правопорушення, вже складено, а про можливість пройти відповідний медичний огляд на стан сп`яніння він повідомлявся у передбаченому законом порядку і саме його відмова від проходження огляду слугувала підставою для складення щодо нього відповідного протоколу. Наведене не заперечувалось ОСОБА_1 .
Частиною 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Пунктом 7 Розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція) передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
В свою чергу, відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 (далі Порядок), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
В цьому контексті суд апеляційної інстанції зауважує, що відсутні підстави стверджувати, що поліцейськими порушено вимоги ч. 3 ст. 266 КУпАП та вимоги Інструкції № 1452/735 «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Зазначені вище докази, у своїй сукупності, на переконання апеляційного суду, спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Отже, позиція ОСОБА_1 , яка висловлена в апеляційній скарзі, та його процесуальна поведінка, пов`язана з наведенням доводів, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту на власний розсуд з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Таким чином, апеляційний суд констатує, що зібрані у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 докази є належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.
Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника Мишака Д.Е. залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції, що ОСОБА_1 залишити без змін, як законну та обґрунтовану.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Мишака Д.Е., в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 08.04.2024 про накладення стягнення на  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП –залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.В. Копіца