П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/16809/21	

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,
повний текст судового рішення
складено 30.01.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 та Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 , Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України, Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2021 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 , Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України, Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення у період з 24.02.2016 року по 13.06.2017 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивача за період з 24.02.2016 року по 13.06.2017 року, з урахуванням січня 2008 року як базового місяця;
- визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України у відношенні до позивача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з 13.06.2017 року по 28.02.2018 року;
- зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних сил України нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 13.06.2017 року по 28.02.2018 року, з врахуванням січня 2008 року як базового.
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що станом на день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , а також Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_3 ), з ним не було проведено розрахунків щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення, яка була гарантована чинним законодавством України, а також численними роз`ясненнями Міністерства соціальної політики та Департаменту фінансів України Міноборони. Крім того, позивач наголошує, що реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, та не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення його прав.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2024 року позов задоволено частково, наступним чином:
- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 24.02.2016 року по 13.06.2017 року;
- зобов`язано військову частину НОМЕР_2 виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 24.02.2016 року по 13.06.2017 року, з врахуванням січня 2008 року як базового місяця;
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України щодо не нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 13.06.2017 року по 28.02.2018 року;
- зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних сил України виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу ОСОБА_1 за період з 13.06.2017 року по 28.02.2018 року, з врахуванням січня 2008 року як базового місяця;
- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Дану справу було розглянуто судом першої інстанції у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині визнання протиправної бездіяльності військової частини та прийняти нову постанову у відповідній частині.
Також не погоджуючись з вказаним рішенням, Фінансове управління Генерального штабу Збройних сил України подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.
          З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що згідно з послужним списком, виданим Командуванням сил підтримки Збройних Сил України від 22.03.2021 року №343/173-д, ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 (військова частина НОМЕР_1 ) у період з 24.02.2016 року по 13.06.2017 року.
Згідно відзивів на позовну заяву військова частина НОМЕР_1 перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 .
У період часу з 13.06.2017 року по 19.03.2021 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Головному оперативному забезпеченні Збройних Сил України ( АДРЕСА_2 ) (військової частини НОМЕР_3 ), що знаходиться на фінансовому забезпеченні Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України. 
Листом від 26.04.2021 року №154/181/1-385 військова частина НОМЕР_2 повідомила ОСОБА_1 , що у період з січня 2016 року по лютий 2018 року індексація грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України не нараховувалась, та не виплачувалась відповідно до вимог вказівки Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2.
Листом від 05.08.2021 року №305/1471 Фінансове управління Генерального штабу Збройних сил України повідомило ОСОБА_1 , що згідно Порядку та роз`яснення Мінсоцполітики від 04.07.2017 року №220/5140 проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. При цьому, Порядок не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі періоди. У 2017 році фінансовий ресурс для здійснення виплати грошового забезпечення військовослужбовцям органів військового управління зарахованим на фінансове забезпечення до Фінансового управління, в тому числі й ОСОБА_1 , не дозволяв проводити його індексацію.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за періоди з 24.02.2016 року по 13.06.2017 року та з 13.06.2017 року по 28.02.2018 року, з врахуванням січня 2008 року як базового місяця.
Також суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 та Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України, а зобов`язати виплатити індексацію грошового забезпечення саме військову частину НОМЕР_2 та Фінансове управління Генерального штабу Збройних сил України, оскільки військова частина НОМЕР_1 знаходиться на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 , а Головне управління оперативного забезпечення Збройних Сил України на фінансовому забезпеченні Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України відповідно.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Частиною 2 ст.19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Положеннями Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.2001 року №1282-ХІІ (надалі – Закон №1282) визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Згідно з ч.2 ст.5 Закону №1282 підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі - Порядок №1078).
Відповідно до п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачами по справі не надано до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження виплати у період з 24.02.2016 року по 28.02.2018 року індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за посадою, яку він займав, як і не надано належних, достатніх доказів на підтвердження того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується військова частина НОМЕР_4 , Головне управління оперативного забезпечення Збройних Сил України, відсутні грошові кошти на індексацію грошового забезпечення позивача. 
При цьому, як вказано вище, Листом від 26.04.2021 року №154/181/1-385 військова частина НОМЕР_2 повідомила позивача, що у період з січня 2016 року по лютий 2018 року індексація грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України не нараховувалась та не виплачувалась відповідно до вимог вказівки Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2.
А Листом від 05.08.2021 року №305/1471 Фінансове управління Генерального штабу Збройних сил України повідомило позивача, що згідно Порядку та роз`яснення Мінсоцполітики від 04.07.2017 року №220/5140 проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. При цьому, Порядок не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі періоди. У 2017 фінансовий ресурс для здійснення виплати грошового забезпечення військовослужбовцям органів військового управління зарахованим на фінансове забезпечення до Фінансового управління, в тому числі й позивачу, не дозволяв проводити його індексацію.
Однак, враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що обмежене фінансування жодним чином не має впливати на наявність чи відсутність у позивача права на отримання індексації грошового забезпечення.
Положеннями Закону №1282 та Порядку №1078 чітко визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що посилання відповідача на відсутність необхідних коштів для виплати індексації грошового забезпечення необґрунтованими. До того ж, ця обставина не є належною підставою для не здійснення вказаних виплат.
Відповідно до п.5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Заробітна плата підлягає обов`язковій індексації як державна соціальна гарантія, яка надається для підтримки населення в умовах зростання цін. 
Право на індексацію виникає тоді, коли індекс споживчих цін, розрахований наростаючим підсумком перевищить поріг індексації в 103%. У свою чергу, обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації покладається на всі державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації незалежно від форми власності.
Аналогічно у ст.4 Закону №1282 визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103% (до 01.01.2016 року 101%).
Згідно офіційного сайту Міністерства фінансів України, у спірний період величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації у листопаді 2015 року та у квітні 2016 року.
З 01.12.2015 року положення Порядку №1078 діють із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».
За змістом пояснюючої записки до проекту постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 метою цього акту є внесення змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників.
У зв`язку з цим указаною постановою удосконалено механізм проведення індексації доходів громадян, у тому числі з урахуванням періодів підвищення заробітної плати працівників (зокрема, пункт 5 викладено у новій редакції).
Внесені зміни, серед іншого, передбачали не лише заміну терміну «базовий місяць» на «місяць підвищення доходу», ці зміни надали іншого значення запровадженому новому терміну із зміною алгоритму визначення такого місяця підвищення.
На відміну від правил визначення «базового місяця» (яким вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати) та який визначався у разі, коли збільшувалася заробітна плата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати), «місяцем підвищення доходу» є місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) і визначається він тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). При цьому, за новими правилами зростання зарплати за рахунок інших постійних складових зарплати (без підвищення тарифної ставки чи окладу) не впливає на індексацію та не призводить до зменшення суми індексації.
Термін «підвищення тарифних ставок (окладів)» для працівників бюджетної сфери за змістом запроваджених нововведень застосовується у розумінні підвищення, що здійснюється відповідно до законодавства, а не у розумінні підвищення тарифної ставки (окладу) кожному працівнику індивідуально (зокрема, у зв`язку з призначенням на посаду чи переведенням на іншу посаду), як це було передбачено попереднім механізмом індексації. Тобто за новими правилами місяць підвищення тарифних ставок (окладів) для кожного окремого працівника не визначається індивідуально.
Якщо точкою відліку для обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) для проведення індексації за попереднім механізмом визначався базовий місяць, у якому індекс споживчих цін приймався за одиницю чи 100%, обчислення ІСЦ розпочиналося із місяця, наступного за базовим, а нарахування індексації провадилося з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини 3 і 4 статті 4 Закону №1282-ХІІ), то зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013, передбачали здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.
Отже, з 01.12.2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.
Задля досягнення поставленої мети (зміна механізму проведення індексації, який передбачав індивідуальний підхід для кожного окремого працівника, та перехід до механізму, який би забезпечував єдиний підхід до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників) пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 постановлено міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 01.12.2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.
За рахунок цього мала б «обнулитися» індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого не підвищення доходу працівників, а тому абзацом 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 передбачено, що для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку №1078, який уже діяв із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013, та передбачав єдиний підхід до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників (з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник).
Так, якщо на виконання пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 працівникам інших галузей бюджетної сфери були підвищені оклади, то військовослужбовцям оклади в грудні 2015 року не підвищувалися, а тому січень 2016 року не став для останніх «місяцем підвищення тарифних ставок (окладів)» для цілей застосування Порядку №1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013).
Отже, з врахуванням вищезазначеного, що станом на січень 2016 року розмір посадових окладів військовослужбовців визначався постановою №1294, яка була чинною з 01.01.2008 року та діяла до 01.03.2018 року, тобто до набрання чинності постановою №704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення для цілей застосування Порядку №1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013) є січень 2008 року.
З вищенаведеного слідує висновок, що у спірному періоді (з 01.01.2016 року до 28.02.2018 року) повноваження державних органів щодо визначення «місяця підвищення тарифних ставок (окладів)» для цілей застосування Порядку №1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013) не були дискреційними, оскільки нормами означеного Порядку установлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідної установи галузі бюджетної сфери - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 103 відсотки, починаючи з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник, яким для військовослужбовців у спірному періоді був січень 2008 року.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі №380/1730/22 від 22.03.2023 року, №420/15397/21 від 27.04.2023 року.
Враховуючи викладене та те, що військова частина НОМЕР_1 знаходиться на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 , а Головне управління оперативного забезпечення Збройних Сил України знаходиться на фінансовому забезпеченні - Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо наявності у позивача права на виплату індексації із застосуванням базового місяця січень 2008 року та зобов`язання військової частини НОМЕР_2 виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення у повному обсязі, за період з 24.02.2016 року по 13.06.2017 року, а Фінансове управління Генерального штабу Збройних сил України - відповідно за період з 14.06.2017 року по 28.02.2018 року.
В запереченнях військової частини НОМЕР_1 , останній зазначив, що повне грошове забезпечення позивача при звільненні його зі служби мало здійснюватися за місцем перебування на грошовому забезпеченні, тобто в Головному управлінні оперативного забезпечення Збройних Сил України, оскільки нарахування індексації грошового забезпечення може здійснювати виключно за місцем перебування військовослужбовця на фінансову забезпеченні.
Колегія суддів відхиляє такі доводи військової частини, виходячи з наступного.
З матеріалів справи встановлено та не заперечується відповідачами по справі, що позивач у період з 24.02.2016 року по 13.06.2017 року, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка, як встановлено вище, перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 . 
Протягом вказаного періоду діяла Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджена наказом Міністерства оборони України від 14.07.2008 року №260, відповідно до пункту 1.9 котрої грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий. 
Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно.
Таким чином, грошове забезпечення позивача за період з 24.02.2016 року по 13.06.2017 року нараховувалось та виплачувалось військовими частинами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , та відповідно відповідачами мала нараховуватись і виплачуватись позивачу індексація, відповідно до діючого на вказаний час законодавства.
Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, у період з 24.02.2016 року по 13.06.2017 року позивач не проходив військову службу в Головному управлінні оперативного забезпечення Збройних Сил України, та не перебував на її фінансовому забезпеченні.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що доводи військової частини НОМЕР_1 про протиправність дій Головного управління за вищевказаний період, є не обґрунтованими.
За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 та Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	О.В. Джабурія    Н.В. Вербицька