ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року	Львів	Справа № 380/5899/24 пров. № А/857/14913/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                      Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М., 
з участю секретаря судових засідань                                Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
          
суддя у І інстанції                                                            Мричко Н.І.,
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Львів,
дата складення повного тексту рішення                               03 червня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у збільшеному розмірі, право на яку передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я - з дня отримання поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (у тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) та перебування у відпустці за станом здоров`я для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 18.09.2023 по 12.01.2024;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у збільшеному розмірі, право на яку передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я - з дня отримання поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) та перебування у відпустці за станом здоров`я для лікування після тяжкого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 18.09.2023 по 12.01.2024.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі № 380/5899/24 вказаний позов було задоволено повністю.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що за періоди, у яких позивач перебував на лікуванні та у відпустці для лікування поранення, позивачу належала виплата додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн пропорційно з розрахунку на місяць відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі – Постанова №168).
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено Військовою частиною НОМЕР_1 , яка у своїй скарзі просила таке скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 . 
Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. При цьому зазначає, що судом при вирішенні справи по суті не враховано аргументів відповідача і винесено рішення упереджено з порушенням основоположних принципів здійснення адміністративного судочинства та із врахуванням доводів виключно позивача.
Вважає, що позовні вимоги до відповідача у частині зобов`язати нарахувати та виплатити додаткову винагороду є передчасними, оскільки позивач/представник позивача не здійснили необхідну процедуру в частині звернення до безпосереднього начальника/командування військової частини щодо нарахування та виплати додаткової винагороди. 
Окрім того зазначає, що судом не звернено увагу на процедуру призначення та виплати додаткової грошової винагороди за отримане поранення. При цьому звертає увагу, що військовослужбовець щодо вирішення службових питань, у тому числі матеріально-фінансових, має звертатись до безпосереднього начальника (командира). Формою письмового звернення для військовослужбовця є рапорт із викладеними підставою та предметом звернення, із прикладенням відповідних належних документів. У спірному випадку звернення відбулось через представника, а не особисто, як того вимагає Статут внутрішньої служби ЗСУ. Окрім того, представник позивача подав заяву, а не рапорт,  адресуючи її не безпосередньому начальнику (командиру) позивача для відповідного розгляду, а відразу командиру військової частини НОМЕР_1 , чим порушено законодавчу процедуру звернення.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до довідки про обставини травми від 26.09.2023 № 693/7460 ОСОБА_1 18.09.2023 одержав вибухову травму, вогнепальні осколкові поранення задньої поверхні лівого стегна, нижньої третини правої гомілки, нижньої третини лівої гомілки, вогнепальне осколкове наскрізне поранення нижньої третини лівого плеча, за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі 3 десантно - штурмового батальйону Військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту Вербове Запорізької області на території України в результаті обстрілу з гранатометів, перебуваючи у засобах індивідуального захисту (бронежилет, кевларова каска).
У зв`язку з отриманим пораненням позивач перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах у періоди:
- з 19.09.2023 по 21.09.2023, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 4836;
- з 21.09.2023 по 24.09.2023, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1449532
- з 25.09.2023 по 28.09.2023, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 4540/1;
- 28.09.2023 по 08.11.2023, що підтверджується випискою-епікризом із медичної карти стаціонарного хворого № 7452;
- з 03.01.2024 по 12.01.2024, що підтверджується випискою-епікризом із медичної карти стаціонарного хворого № 28.
Згідно з постановою гарнізонної ВЛК Військової частини НОМЕР_2 від 06.12.2023 отримана позивачем травма 18.09.2024 є тяжкою, пов`язаною із захистом Батьківщини.
Окрім того, у зв`язку з отриманим тяжким пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, позивач перебував у відпустці за станом здоров`я:
- з 07.11.2023 по 06.12.2023, що підтверджується відпускним квитком від 08.11.2023 № Ж-175 ;
- з 06.12.2023 по 04.01.2023, що підтверджується відпускним квитком від 06.12.2023 № Ж-187.
Згідно з довідкою ВЛК Військової частини НОМЕР_2 від 24.01.2024 №345, постановою гарнізонної ВЛК Військової частини НОМЕР_2 від 24.01.2024 №345 отримана позивачем травма 18.09.2024 є тяжкою, пов`язана із захистом Батьківщини.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав із позовом, що розглядається.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 на території України введено воєнний стан з 24.02.2022.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 ухвалена Постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова №168).
Пунктом 11 Постанови № 168 установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до пункту 12 Постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 11, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди Міністром оборони України видано окреме доручення № 912/з/29 від 23.06.2022 (далі - Окреме доручення № 912/з/29), пунктом 7 якого визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також, включати військовослужбовців, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної комісії)
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.
У довідці обов`язково зазначати: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травма, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 грн за час цієї відпустки.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 (далі - Порядок № 260), пунктом 10 розділу 34 якого встановлено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з травмою, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Відповідно до пункту 11 розділу 34 Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем травми під час захисту Батьківщини.
Відтак, для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, у зв`язку з пораненням обов`язковим є встановлення таких обставин, як: 
отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини; 
перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; 
наявність довідки про отримання травми із зазначенням інформації про травму (дату отримання, вид, характер і локацію травми), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; 
наказ командира військової частини щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн на підставі довідки про отримання травми.
Як свідчать встановлені обставини справи, під час виконання бойових дій при захисті України позивач 18.09.2023 одержав вибухову травму, вогнепальні осколкові поранення задньої поверхні лівого стегна, нижньої третини правої гомілки, нижньої третини лівої гомілки, вогнепальне осколкове наскрізне поранення нижньої третини лівого плеча.
Внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, позивач перебував на стаціонарному лікуванні у різних медичних закладах, у періоди з 18.09.2023 по 21.09.2023, з 21.09.2023 по 24.09.2023, з 25.09.2023 по 28.09.2023, 28.09.2023 по 08.11.2023, з 03.01.2024 по 12.01.2024.
Згідно з постановою гарнізонної ВЛК військової частини НОМЕР_2 від 06.12.2023 отримана позивачем травма 18.09.2024 є тяжкою, пов`язаною із захистом Батьківщини.
У зв`язку з отриманим пораненням позивач перебував у відпустці за станом здоров`я у періоди з 07.11.2023 по 06.12.2023, з 06.12.2023 по 04.01.2023.
Як видно з картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 , у період з вересня по січень, такому не виплачувалась додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.
Довідкою ВЛК Військової частини НОМЕР_2 від 24.01.2024 № 345, постанови гарнізонної ВЛК військової частини НОМЕР_2 від 24.01.2024 №345, отримана позивачем травма 18.09.2024 підтверджується, що отримана позивачем травма 18.09.2024 є тяжкою, пов`язана із захистом Батьківщини.
Отже, з огляду на вказані обставини справи, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачу підлягає нарахування та виплата додаткової винагороди, що передбачена Постановою №168 за період з 18.09.2023 по 12.01.2024 у розмірі 100 000 грн, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі № 380/5899/24 – без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Постанова у повному обсязі складена 13 серпня 2024 року.