ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/482/24 Справа № 708/621/24 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Попельнюх А. О.   Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

20 вересня 2024 року                                                                                                   м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Єгоровій С.А. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №708/621/24 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Чигиринського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Поліщука А.Ю., - 

в с т а н о в и л а:

Постановою Чигиринського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2024 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстр.: АДРЕСА_1 , працюючого стрільцем загону воєнізованої охорони ДП «УКРЗАЛІЗНИЦЯ»,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; постановлено стягнути на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 04.06.2024 о 19 год 32 хв в с. Рацево на перехресті вул. Шевченка та вул. Садової керував транспортним засобом ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною, представник ОСОБА_1 – адвокат Поліщук А.Ю. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Чигиринського районного суду Черкаської області від 05.08.2024 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом та перебування його в стані алкогольного сп`яніння в матеріалах справи відсутні. ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, їхав на автомобілі на задньому сидінні, за кермом перебувала інша особа і про це він постійно зазначав працівникам поліції, вважає, що він став жертвою обмови зі сторони працівників поліції, і їх дії вважає неправомірними, вони штучно створили доказову базу для складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, діяли в порушення вимог ст.266 КУпАП
Зазначає, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено суті правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, та ст.266 КУпАП та «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкіст реакції, і проведення такого огляду».
Вказує, що з наявного відеозапису не можна зробити висновок хто їде за кермом, відео складається з кусків, не є безперервним та жодним чином не підтверджує керування ОСОБА_1 транспортним засобом. 
Обгрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт послався на КУпАП, Конституцію України, судову практику ЄСПЛ та інші нормативно правові акти. 
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 суду пояснив, що вину свою у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, так як він не керував автомобілем, а за кермом перебувала інша людина – водій, який в подальшому втік, а він стояв біля автомобіля, коли під`їхали працівники поліції. 
При цьому, ОСОБА_1 не зміг пояснити апеляційному суду, чому ним не заявлялось клопотання суду першої інстанції про виклик та допит тієї особи, яка за його твердженням 04.06.2024 керувала транспортним засобом ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 .
Заслухавши думку ОСОБА_1 та його представника – адвоката Поліщука А.Ю., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі : керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд, у відповідності до приписів ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію ОСОБА_1 та його представника – адвоката Поліщука А.Ю. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: 
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 348382 від 04.06.2024;
- даними рапорту від 04.06.2024;
- даними постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 178457 від 04.06.2024, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП;
- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.06.2024, з відміткою, що огляд не був проведений через відмову ОСОБА_1 ;
- даними витягу з ІПНП, відповідно до якої ОСОБА_1 має посвідчення водія;
- даними оптичного диску DVD – R, якими підтверджено рух транспортного засобу та відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.
Доводи апелянта про те, що працівниками поліції було штучно створено доказову базу для складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , є надуманими, оскільки в суді апеляційної інстанції не знайшли свого об`єктивного підтвердження.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. 
Так, згідно п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до пункту 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я є підставою для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Судом апеляційної інстанції був переглянутий диск з відеозаписом події від 04.06.2024 з якого вбачається, що цього ж дня о 19:32 в с. Рацево на перехресті вул. Шевченка та вул. Садової ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі відмовився, зазначивши, що він «нікуди не збирається їхати», чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено суть правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, і що у разі його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення (19:52:23 20240604200623Х300000_000000), роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, а тому доводи апелянта про не роз`яснення ОСОБА_1 суті правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, є неспроможними та спростовуються переглянутим відеозаписом події від 04.06.2024 за участі ОСОБА_1 .
Твердженя апелянта, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а за кермом автомобіля перебувала інша людина, є необгрунтованими та спростовуються відеозаписом події. Як вбачається з відеозапису події від 04.06.2024, автомобіль працівників поліції рухався за автомобілем ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , після зупинки останнього транспортного засобу ОСОБА_1 здійснює рух від автомобіля з лівого боку – зі сторони місця водія та знаходиться від автомобіля за кілька метрів (файл «Рух ТЗ ОСОБА_1 » час 19:32:52 – 19:32:54), а інша особа ОСОБА_2 знаходився біля передньої двері автомобіля з правого боку, вийшовши з цих дверей, тобто з пасажирського місця, закривши їх. Інших осіб біля автомобіля не було. А на пропозицію працівників поліції покликати особу, яка за твердженням ОСОБА_1 та його супутника керувала транспортним засобом, останні відповісти нічого не змогли.
Слід зазначити, що суд першої інстанції проаналізував ситуацію, яка сталася та прийшов до висновку, що з урахуванням тривалості часу від повороту автомобіля та його зупинки, тривалості його руху до місця зупинки автомобіля та необхідного часу для залишення автомобіля з метою штучного створення враження у працівників поліції про непричетність ОСОБА_1 до керування транспортним засобом, з урахуванням відсутності у цей час інших осіб поряд із місцем водія, факт перебування за кермом саме ОСОБА_1 є встановленим, з чим погоджується і апеляційний суд.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 став жертвою обмови зі сторони працівників поліції, та вважає їх дії неправомірними, оскільки вони штучно створили доказову базу для складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, є неспроможними, оскільки матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_1 звертався зі скаргою на дії працівників поліції, які склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, до відповідних органів. 
Твердження апелянта про те, що працівники поліції допустили порушення вимог ст.266 КУпАП, зокрема, що не вівся безперервний відеозапис, тобто наданий запис є фрагментований, є безпідставними, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду. Факт відсутності безперервного відео, не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності. Окрім того, обов`язок поліцейського вести відеозйомку безперервно не є абсолютним та відповідно до вимог п. п. 5, 8 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису поліцейський має право відступити від цих вимог за певних умов.
Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави ставити під сумнів дані протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Тому, доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими та спростовуються, як переглянутим апеляційним судом вищевказаним диском з відеозаписом події від 04.06.2024 за участі ОСОБА_1 , так і іншими матеріалами справи.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, щодо невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення розцінюється апеляційним судом, як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, підстав для скасування постанови місцевого суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.
Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП, з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що постанова Чигиринського районного суду Черкаської області від 05.08.2024 відносно ОСОБА_1 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, і її слід залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, - 

п о с т а н о в и л а :

Постанову Чигиринського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Поліщука А.Ю. - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка