П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/34391/23	

 	Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.                    Дата і місце ухвалення: 31.01.2024р., м. Одеса                       	
      Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає в не розгляді заяви ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій від 12.07.2023р., що надійшла на адресу Міністерства 19.07.2023р.;
- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій від 12.07.2023р. протягом тридцяти днів та повідомити про результати її розгляду позивача і його представника.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з 25.05.2022р. він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а у період з 23.11.2022р. по 05.01.2023р. брав участь у бойових діях та виконував бойові (службові) завдання в районі ведення бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з тим, що командир військової частини НОМЕР_1 не вчинив дій, спрямованих на оформлення позивачу статусу учасника бойових дій, ОСОБА_1 12.07.2023р. самостійно звернувся з відповідною заявою до Міністерства оборони України, в якій клопотав передати заяву з доданими до неї документами до відповідної Комісії, створеній при Міністерстві, та повідомити його про результати розгляду цієї заяви. Однак, станом на дату звернення  з позовом до суду відповідну заяву відповідачем не розглянуто та у встановлений постановою КМУ від 20.08.2014р. №413 тридцяти денний строк не прийнято рішення щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій або про відмову у його наданні. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи та не правильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення від 31.01.2024р. з ухваленням по справі нового судового рішення – про задоволення його позову у повному обсязі. 
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач звернувся з позовом до неналежного відповідача, оскільки питання надання статусу учасника бойових дій вирішується не Міністерством оборони України, а комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій. Апелянт зазначає, що судом не враховано, що у заяві від 12.07.2023р., поданій до Міністерства, він просив передати дану заяву на розгляд Комісії і надати вмотивовану відповідь на результатами її розгляду. Тобто, ОСОБА_1 не просив Міністерство оборони України надати йому статус учасника бойових дій, а ініціювати питання щодо розгляду відповідного питання за процедурою, передбаченою чинним законодавством. 
Міністерство оборони України подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Відповідач зазначає, що у спірних правовідносинах відсутнє порушене право позивача, яке підлягає захисту в судовому порядку, враховуючи, що заяву ОСОБА_1 від 12.07.2023р. скеровано Міністерством на розгляд до уповноваженого органу та станом на дату звернення з даним позивом до суду позивач отримав статус учасника бойових дій.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків. 
Як вбачається з матеріалів справи, у період з 25.05.2022р. по 15.08.2023р. солдат ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №135 від 28.07.2023р. ОСОБА_1 призначено солдатом резерву 34 запасної роти військової частини НОМЕР_2 . 
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 07.03.2023р. №771 ОСОБА_1 у період з 23.11.2022р. по 05.01.2023р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з   військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в районі бойових дій Дружківка-Костянтинівка-Бахмут Донецької області. 
Вказана довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.
12.07.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України із заявою про надання статусу учасника бойових дій, в якій просив передати дану заяву на розгляд відповідної комісії та надати йому вмотивовану відповідь за результатами її розгляду протягом 30 днів. 
У своїй заяві ОСОБА_1 зазначив, що командир військової частини НОМЕР_1 проявив бездіяльність та не звернувся до Комісії, передбаченої постановою КМУ від 20.08.2014р. №413, з документами щодо надання йому статусу учасника бойових дій. 
Стверджуючи, що Міністерство оборони України проявило протиправну бездіяльність та не розглянуло заяву про надання статусу учасника бойових дій від 12.07.2023р., що надійшла на адресу Міністерства 19.07.2023р., ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що Міністерство оборони України не наділено повноваженнями розгляду заяви про надання статусу учасника бойових дій та прийняття відповідного рішення, оскільки таке рішення приймається спеціальною комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій органу військового управління. Суд зазначив, що до повноважень та компетенції Міністерства оборони України належить виключно утворення відповідної Комісії про надання статусу учасника бойових дій, затвердження її складу та відповідного Положення про її діяльність, а не прийняття рішення про надання або відмову у надання статусу учасника бойових дій. Також, суд першої інстанції врахував, що комісією з питань розгляду матеріалів про надання статусу учасника бойових дій позитивно розглянуто документи ОСОБА_1 щодо надання йому статусу учасника бойових дій та видано посвідчення УБД.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. №3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно пункту 19 частини 1 статті 6 Закону №3551-XII учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413.
Відповідно до абз.2 п.2 Порядку №413 Статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Пунктом 5 Порядку №413 передбачено, що рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Офісі Генерального прокурора, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - комісії), - стосовно осіб, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку.
Рішення щодо утворення комісії та положення про неї затверджується відповідним міністерством, центральним органом виконавчої влади та іншим державним органом, зазначеним в абзаці другому цього пункту.
Згідно п.6 Порядку №413 особам, зазначеним в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій після закінчення 30 календарних днів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 4 та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. 
Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.
Пунктом 8 Порядку №413 передбачено, що у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.
Таким чином, чинним законодавством передбачено право військовослужбовця самостійно звернутися до відповідної комісії із заявою про надання статусу учасника бойових дій у разі неподання командиром військової частини до комісії документів, необхідних для надання такому військовослужбовцю статусу учасника бойових дій.
ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, а тому питання щодо надання йому статусу учасника бойових дій має розглядатися комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореною при Міноборони. 
При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, до повноважень та компетенції Міністерства оборони України належить виключно утворення відповідної Комісії про надання статусу учасника бойових дій, затвердження її складу та відповідного Положення про її діяльність, а не прийняття рішення про надання або відмову у надання статусу учасника бойових дій.
Як вже зазначалося колегією суддів, в поданій до Міністерства оборони України заяві від 12.07.2023р., яку відповідачем отримано 19.07.2023р., ОСОБА_1 просив передати його заяву про надання статусу учасника бойових дій на розгляд відповідної комісії та надати йому вмотивовану відповідь за результатами її розгляду протягом 30 днів. 
В матеріалах справи наявний лист військової частини НОМЕР_2 від 28.12.2023р. №856/4339, адресований начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому зазначено, що документи ОСОБА_1 про надання йому статусу учасника бойових дій були позитивно розглянуті та відповідно до протоколу комісії з питань розгляду матеріалів  про визнання учасниками бойових дій №10 від 30.11.2023р. позивачу надано статус учасника бойових дій. Посвідчення НОМЕР_3 та лист талонів серії НОМЕР_4 він отримав 27.12.2023р. особисто, про зроблено особистий запис №301 у книзі видачі посвідчень учасника бойових дій військової частини НОМЕР_2 .
З вказаного слідує, що станом на дату звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду його заява про надання статусу учасника бойових дій розглянута комісією, утвореною при Міністерстві, за наслідками чого 30.11.2023р. позивачу надано статус учасника бойових дій. 
Варто зазначити, що положеннями Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016р. №735, не передбачено інформування заявника про надіслання його звернення до органів військового управління відповідно до компетенції. 
Колегія суддів звертає увагу, що порушення свого права, яке підлягає захисту в судовому порядку, ОСОБА_1 пов`язує саме з неприйняттям рішення за результатами розгляду його заяви про надання статусу учасника бойових дій, що, як стверджує позивач, є перешкодою в отриманні пільг, передбачених Законами №2011-ХІІ та №3551-ХІІ. У зв`язку з цим, колегія суддів не приймає о уваги посилання апелянта на недотримання відповідачем положень Закону України «Про звернення громадян» при розгляді його заяви від 12.07.2023р.
Оскільки, як вже встановлено, станом на дату звернення з даним позовом до суду заява ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій розглянута Комісією у порядку, передбаченому постановою КМУ від 20.08.2014р. №413, відповідний статус йому надано, тому колегія суддів доходить висновку про відсутність порушеного права позивача, яке підлягає захисту в судовому порядку.
А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність підстав для їх задоволення. 
Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 22 липня 2024 року.

Головуючий:                                                                                                           І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                      А.І. Бітов

                                                                                                                               О.В. Лук`янчук