КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                            
Справа №361/3538/24	Головуючий у І інстанції: Червонописький В.С.	
Провадження №33/824/3238/2024	 	
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
06 вересня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Александрова Д.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2024 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2024 року ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Александров Д.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду змінити, скасувавши її в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Як вважає апелянт, суд не забезпечив всебічного та об`єктивного розгляду справи у відповідності до вимог закону, спрощено підійшов до аналізу наявних доказів, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи. 
За доводами апелянта, з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що на вимогу поліцейського ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на місці та погодився пройти такий огляд в медичному закладі. О 21:39 водія доставили до лікарні, де він хотів пройти огляд. Проте о 21:41 поліцейський зупинив відеозапис, та за словами ОСОБА_1 , став переконувати його не проходити огляд в лікарні, оскільки лікаря немає та потрібно буде довго очікувати на огляд. В подальшому ОСОБА_1 доставили на місце зупинки транспортного засобу, де він під тиском працівників поліції на відео відмовився від огляду на стан сп`яніння. Таким чином апелянт вважає, що працівники поліції своїми діями спровокували водія на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, чим створили штучні умови для складання протоколу по ч.1 ст.130 КУпАП.
За наслідками апеляційного розгляду просить постанову суду в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та в цій частині провадження закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Александрова Д.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП.
Відповідно до положень ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції здійснює перегляд справи про адміністративне правопорушення в межах поданої апеляційної скарги. 
Встановлені судом фактичні обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та правова кваліфікація його дій за ст.124 КУпАП учасниками провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині не перевіряються.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.                                            
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
            Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 02.04.2024 року о 20 год. 00 хв. по вул. В. Симоненка, 41 в м. Бровари Київської області, керував транспортним засобом «OPELZAFIRA», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
            За висновками суду, винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, даними відеозапису, який здійснювався працівниками поліції, направленням водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 02.04.2024, даними письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 02.04.2024 року, довідки про наявність посвідчення водія серії НОМЕР_2 у ОСОБА_1 , довідки про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення від 09.11.2023 року.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставини справи про адміністративне правопорушення, а його висновки не відповідають фактичним обставинам провадження.
Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1 , він відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці, та попросив доставити його до найближчої лікарні, аби там пройти огляд у встановленому законом порядку. Приїхавши до медичного закладу, ОСОБА_1 працівникам поліції було повідомлено, що лікар-нарколог на даний момент зайнятий, а тому потрібно чекати. Після 20 хвилин очікування працівники поліції почали схиляти його  до відмови від проходження огляду, мотивуючи це тим, що лікаря потрібно довго чекати, і якщо він відмовиться від огляду на стан сп`яніння, то жодних негативних наслідків для нього не буде. В подальшому його доставили на місце зупинки транспортного засобу, де він на відео відмовився від огляду на стан сп`яніння.
З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що за згодою ОСОБА_1 його о 21.40 год. було доставлено до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння. Оскільки працівник лікарні повідомила, що лікар-нарколог на даний час зайнятий, ОСОБА_1 разом із працівниками поліції очікували на проведення огляду в приміщенні лікарні. О 21.41 год. відеозапис було зупинено. Наступна частина відеофіксації розпочинається о 21.51 з того, що ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Пунктом 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
З метою перевірки доводів апеляційної скарги щодо порушення порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння до суду апеляційної інстанції неодноразово викликались інспектори ВРПП Броварського РУП та ОСОБА_4 , проте вони до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили.
Оскільки наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є неповним та не безперервним, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, зазначені обставини позбавляють суд апеляційної інстанції встановити причини, з яких огляд водія у медичному закладі не відбувся, та спростувати ствердження апелянта про те, що в період, коли відеофіксація процедури огляду водія на стан сп`яніння не здійснювалась, працівники поліції чинили тиск на водія з метою спонукання його до відмови від проходження огляду.
Відповідно до положень статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.
Суд апеляційної інстанції вважає, що за наведених обставин, які вказують на порушення порядку огляду водія на стан сп`яніння,  наявні в матеріалах справи докази не доводять того, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку. 
Оскільки суддя не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, його висновок про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху не відповідає фактичним обставинам справи, а рішення суду про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не ґрунтується на вимогах закону.
За наведених вище обставин постанова суду підлягає зміні в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження в цій частині - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
З цих підстав апеляційна скарга захисника Александрова Д.О. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Александрова Д.О. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - змінити.
На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП,  закрити за відсутністю в його діях складу даного правопорушення.
В решті постанову залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                  І.А. Мосьондз