Справа № 459/1796/24                        Головуючий у 1 інстанції: Отчак Н.Я. 
Провадження № 33/811/1166/24                 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., у відкритому судовому засіданні у м. Львові, розглянувши апеляційну скаргу представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Лемехи Р.І., на постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 08 липня 2024 року, 
встановив:
постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 08 липня 2024 року,  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.Стягнуто з ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001. Код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 26.06.2024 о 07:15 год, в м. Червонограді по вул. Б. Хмельницького, 77, керував транспортним засобом Mercedes Benz 313 CDI д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук) від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись із згаданою постановою, адвокат Лемеха Р.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 08 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 ; провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувану постанову прийнято з порушенням норм чинного законодавства без дослідження фактичних обставин справи, винесено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.
Наголошує, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП. У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом, а відеоматеріали взагалі не відображають самого моменту керування транспортним засобом, а відображають тільки момент спілкування поліцейських із ОСОБА_1 ,
Наголошує, що відеозапис події не може вважатися належним доказом, оскільки у порушення законодавчих вимог є не безперервним, разом з тим із такого відеозапису вбачається, що на місці події були присутні свідки, проте вони у протоколі не зазначені, що, на думку апелянта, є грубим порушенням законодавчих вимог.
Стверджує, що працівниками поліції не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну» поліції давали права працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу та запропонувати ОСОБА_1 пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Звертає увагу суду, що працівники поліції не назвали ознак алкогольного сп`яніння, не зазначили джерело відеоматеріалів у протоколі про аміністративне правопорушення. Зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до лікарні зі скаргами на серце, зранку відчував серцеві болі, випив краплі «Барбовал», які не заборонені для водіїв і які могли спричинити запах з області ротової порожнини.
Посилається на національну судову практику на та практику Європейського суду з прав людини.
В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Лемеха Р.І.не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Адвокат Лемеха Р.І. подав заяву, у які просив справу розглядати без його участі, надані пояснення в апеляційній скарзі підтримує у повному обсязі.
Крім того, згідно довідки про доставку повідомлення у додатку «Viber», 12.08.2024 року судова повістка сформована електронному вигляді і доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23.01.2023 року.
У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 666474 від 26 червня 2024 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з виявленими ознаками, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» 6820»; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.06.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі; відеозаписом події, з якого вбачається, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, та йому інспектором поліції роз`яснено наслідки такої відмови.
Доводи в апеляційній скарзі про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються наведеними вище доказами.
Твердження у апеляційній скарзі про факт безпідставної зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 апеляційним судом до уваги не беруться, оскільки в Україні як на час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , так і на даний час, діє режим воєнного стану у зв`язку із військовою агресією росії, через що працівникам патрульної поліції надано право зупинки будь-яких транспортних засобів (на блокпостах чи під час патрулювання), що хоча і може призвести до звуження певних прав особи, проте, на переконання суду, таке звуження прав особи є виправданим під час дії режиму воєнного стану. Разом з тим апеляційний суд звертає увагу на те, що причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею. Окрім того, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР.
Також, всупереч доводам апеляційної скарги, підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вимога поліцейського про проходження водієм в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, пов`язується лише з наявністю ознак такого сп`яніння у водія, а не з встановленням підстав для зупинки транспортного засобу.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Крім того, зауваження на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 666474, складеним 26 червня 2024 року ОСОБА_1 не подавав, такий протокол підписав, чим висловив згоду із даними, зазначеним у ньому. 
Відеозапис із нагрудних камер працівників патрульної поліції надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, відтак суд критично ставиться до тверджень апелянта про те, що технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, є неналежним доказом.
На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно, з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
постановив:
апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Лемехи Р.І. – залишити без задоволення.
Постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 08 липня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ