ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/1196/24                                                Головуючий суддя І інстанції Афанасьєв В. О.
Провадження № 33/818/927/24                                        Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року                                                                 м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
за участю секретаря - Вакули Н.С., 
захисника - Овчаренка С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Овчаренка С.М. на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 01 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок.
Постановою встановлено, що 25.01.2024 о 16-20 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Niva», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Академіка Павлова, 315 в м. Харкові, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога КНП ХОР «ОНД» за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18 А, ОСОБА_1 відмовився. А саме, надати своє біологічне середовище (сечу), що підтверджується висновком № 246 від 25.01.2024, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
09.05.2024 року захисником Овчаренком С.М. на постанову суду першої інстанції було подано апеляційну скаргу в якій він просив постанову Московського районного суду м. Харкова від 01.05.2024 року скасувати, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що судом першої інстанції однобічно та поверхнево досліджені обставини цієї справи. Зокрема, суд першої інстанції не звернув увагу на порушення працівниками поліції порядку складання матеріалів про адміністративне правопорушення. Так під час складання матеріалів працівники поліції не повідомили водію жодних ознак наркотичного сп`яніння, які вони виявили у ОСОБА_1 , а також водія не було ознайомлено із правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та не було надано можливості надати письмових пояснень у цій справі. Крім того відеозапис, доданий до оспорюваного протоколу, не є безперервним, а матеріали справи не містять відомостей які б підтверджували провину ОСОБА_1 , що, на думку сторони захисту обумовлює скасування протоколу про адміністративне правопорушення відносно останнього. Поряд з цим, сторона захисту вважає, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, що на її думку є суттєвим порушенням порядку складання матеріалів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст 130 КУпАП.
Разом з тим, сторона захисту вважає, що висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння містить суттєві недоліки. Зокрема, короткий проміжок часу (з 16-10 по 16-20 год) є, на думку захисника замалим для проведення огляду на стан сп`яніння. Більш того сторона захисту наполягає на тому, що надати біологічне середовище - сеча ОСОБА_1 фізично не зміг, а надати інше біологічне середовище лікарем-наркологом особі, яка притягається до адміністративної відповідальності запропоновано не було. Зазначене сторона захисту вважає суттєвим порушенням норм чинного законодавства, яке обумовлює скасування постанови суду першої інстанції.
Крім того, захисник зазначає, що водія було зупинено безпідставно, а саме по собі посилання на ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» у рапорті працівників поліції, який не містить реквізитів протоколу про адміністративне правопорушення не є належним доказом у цій справі.
В судове засідання з розгляду апеляційної скарги з`явився апелянт - захисник Овчаренко С.М., який повідомив про те, що ОСОБА_1 до приміщення Харківського апеляційного суду з`явився, однак за раптовими сімейними обставинами не зміг прийняти участь у судовому засіданні з розгляду апеляційної скарги у справі про адміністративне правопорушення відносно нього та не заперечував про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 .
Під час розгляду апеляційної скарги захисник Овчаренко С.М. підтримав подану ним апеляційну скаргу, надав аналогічні викладеним в апеляційній скарзі пояснення, зауваживши увагу суду на недоведеність вини свого підзахисного та наполягаючи на визнанні висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 №246 від 25.01.2024 року таким, що поза розумним сумнівом, не доводить провини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку із порушенням лікаря-нарколога порядку проведення огляду.
Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга захисника Овчаренка С.М. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме: 
- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 642989 від 25.01.2024 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 25.01.2024 о 16-20 год. транспортним засобом «Chevrolet Niva», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Академіка Павлова, 315 в м. Харкові, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога КНП ХОР «ОНД» за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18 А, ОСОБА_1 відмовився. А саме, надати своє біологічне середовище (сечу), що підтверджується висновком № 246 від 25.01.2024, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (а.с. 1).
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №642989 від 25.01.2024 року, ОСОБА_1 в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив «надам пояснення в суді» зазначивши власний підпис. Будь-яких заперечень, пояснень чи зауважень щодо складеного протоколу, порушення його прав працівниками поліції жодним чином не зазначив (а.с.1);
- відомостями довідки, згідно якої ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 видане 22.08.2000 року (а.с.3);
- відомостями висновку щодо результату медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння №246 від 25.01.2024 року згідно якого «Заключний діагноз встановити не можливо. Відмова від здачі біологічного середовища (сеча)». Цей висновок підписано посадовою особо - лікарем КНП ХОР «ОКНЛ».
- відомостями рапорту (а.с.5), згідно яких, 25.01.2024 при патрулюванні було виявлено автомобіль Шевроле Ніва д.н.з. НОМЕР_1 , який було зупинено за порушення п.п. 2.9 «в» ПДР. Відносно водія було складено постанову ДП18№58330 за ч.1 ст. 121-3 КУпАП. При складанні постанови у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: а саме: порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці та звужені зіниці, що не реагують на світло. Водій погодився пройти огляд у КНП ХОР ОКНЛ на встановлення наркотичного сп`яніння. По прибутті до КНП ХОР ОКНЛ водій через деякий час відмовився здавати біоматеріал про що повідомив лікаря-нарколога.
На водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАп згідно висновку лікаря-нарколога КНП ХОР ОНКЛ №246 про відмову від здачі біологічного середовища (сеча).
Автомобіль Шевроле Ніва д.н.з. НОМЕР_1 залишено на місці зупинки без порушень ПДР, водія відсторонено від керування.
-відомостями відеозапису фіксації обставин правопорушення, наданих Управлінням патрульної поліції в Харківській області (додаток до протоколу ААД№642989 (а.с. 2).
З відеозапису вбачається, що автомобіль Шевроле Ніва під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції. Відносно водія було складено постанову за порушення ПДР. Під час спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, а також поведінку, яка не відповідає обстановці (реагуючи на дії працівників поліції ОСОБА_1 то підсилював емоційність своїх висловлювань, то погоджувався з діями поліцейських не придаючи їм жодного значення).
Під час ознайомлення водія з постановою, яка була передумовою для складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції було роз`яснено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Після цього, на законну вимогу працівників поліції водій погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Під час проходження огляду у лікаря-нарколога, який фактично тривав з 16 год 13 хв по 17 год 03 хв (відомості відеозапису) ОСОБА_1 неодноразово намагався здати біологічне середовище (сеча), однак, як вбачається з відеозапису не зміг не з фізіологічних причин, а з тих, що не може оскільки процедура надання біологічного середовища проводилась під наглядом лікаря-нарколога та поліцейського. Будь-яких клопотань щодо можливості надання для медичного дослідження іншого біологічного середовища відомості наданого суду відеозапису не містять.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також стороною захисту не надано відомостей про те, що останні зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб - працівників поліції та лікаря КНП ХОР ОКНЛ.
Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів в цій частині.
Натомість, саме відмова від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що знайшло своє підтвердження у неспростованих відомостях протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), неспростованого результату медичного висновку та інших відомостях, наявних у матеріалах справи.
Доводи сторони захисту про те, що відеозапис доданий до оспорюваного протоколу є фрагментарним та не відповідає вимогами чинного законодавства є необгрунтованим у зв`язку із наступним.
Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Таким чином відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відео фіксація є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №642989 від 25.01.2024 року, так й у долучених до нього доказах та не порушують вимог п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026.
Поряд з цим належить зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення ААД№642989 містить посилання на те, що до нього додається відеозапис з бодікамер 475002, 475048 та реєстратора, а конверт із технічним записом події має реквізити протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , що свідчить про належність виконання працівниками поліції своїх обов`язків щодо складання матеріалів про адміністративне правопорушення та направлення його до суду.
Крім того слід звернути увагу учасників судового розгляду на особливість правового статусу доказів у провадженні по справах про адміністративні правопорушення. Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключно національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.
Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані» та не містить критеріїв недопустимості доказів.
За таких обставин, доводи сторони захисту в цій частині слід визнати необґрунтованими та розцінювати їх, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .
Доводи сторони захисту про те, що лікарем-наркологом огляд ОСОБА_1 був проведений у короткий час (як стверджує апелянт - не більше десяти хвилин) та з порушеннями норм чинного законодавства, оскільки особі, яка притягається до адміністративної відповідальності через її фізіологічну неспроможність не було запропоновано надати на дослідження інший біологічний матеріал окрім сечі є необґрунтованим з огляду на наступне.
Відповідно до приписів п.12 розділу ІІІ інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015  № 1452/735 предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
Пунктом 13 Інструкції встановлено, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
Таким чином, інструкцією перелічені можливі варіанти отримання біологічних зразків для проведення огляду лікарем та вид яких для проведення медичного дослідження обирає саме лікар для правильного проведення медичного дослідження та отримання його дійсних результатів, виходячи із обставин, які були наявні на момент проведення огляду. В протилежному випадку, можливість обирати особою, яка притягається до адміністративної відповідальності який вид біологічного середовища надати призвело б до затягування проведення самого медичного огляду, оскільки така можливість створює для цього очевидні можливості, а сам результат міг би мати показники, які не відповідають дійсності.
Поряд з цим, у разі фізіолочної неспроможності надати певний вид біологічного середовища особа, що притягається до адміністративної відповідальності, не позбавлена можливості заявити лікарю-наркологу, який проводить огляд клопотання про зміну виду біологічного середовища з відповідним обґрунтуванням поданого клопотання.
З матеріалів справи, а саме відеозапису вбачається, що фактично ОСОБА_1 проходив огляд у закладі охорони здоров`я з 16 год 13 хв. який на момент наданого відеозапису не закінчився (17 год 03 хв), тобто приблизно п`ятдесят хвилин.
За цей час ОСОБА_1 неодноразово намагався надати для дослідження біологічне середовище сечу, однак його не надав не з причин фізіологічної неспроможності, а з тієї причини, що не може їх надати, оскільки процедура надання біологічного середовища проводилась під наглядом лікаря-нарколога та поліцейського.
За час оглянутого відеозапису ОСОБА_1 обґрунтованих клопотань з приводу заміни біологічного середовища лікарю-наркологу КНП ХОР ОКНЛ не за`являв. Таких відомостей не надано і суду апеляційної інстанції. Натомість з відеозапису вбачається, що водію був наданий час для надання біологічного середовища та рекомендовано пити воду, здійснюючи прогулянки територією. Однак, ОСОБА_1 наданими рекомендаціями скористався частково та під час перебування на дворі медичного закладу питав у працівника поліції про наслідки його відмови у проведенні огляду. 
Крім того, під час другої спроби надати біологічне середовище висловлював лікарю своє небажання надавати біологічне середовище взагалі. Однак, на питання лікаря чи бажає водій відмовитись від проведення огляду, ОСОБА_1 відповів, що від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння він не відмовляється. Зазначене свідчить, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності обізнана про порядок проведення огляду та цілеспрямовано затягувала його проведення.
Разом з цим суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність за відмову від проходження огляду яка настає у випадку відмови водія від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку. Відомостей про порушення проведення порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння матеріали справи не містять. Не надані таких відомостей і суду апеляційної інстанції.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Приписами абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду в їх релевантному зв`язку із вимогами ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на момент скоєння правопорушення, встановлено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.
Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови водія транспортного засобу від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А тому, у працівників поліції виникають законні підстави для складання матеріалів про адміністративну відповідальність з моменту фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку встановленому законом незалежно від причин надання водієм такої відмови.
За таких обставин, враховуючи зміст пункту 2.5 Правил дорожнього руху, необхідно вважати, що водій, стосовно якого є підозри про перебування його у стані сп`яніння, саме зобов`язаний пройти огляд у встановленому законом порядку. Вказаний обов`язок водія спрямований на безпеку руху, тому факт відмови від проходження такого огляду законодавство кваліфікує як окреме правопорушення з правовими наслідками, як для перебування його у стані сп`яніння. Таке належить вважати цілком виправданим та логічним, оскільки в протилежному випадку, водії, відмовляючись від такого огляду, мали б можливість приховувати свій стан, і як наслідок - уникати юридичної відповідальності.
За таких обставин, враховуючи наявність відомостей неспростованого висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення сп`яніння №246 від 25.01.2024 року, що є, поза розумним сумнівом, процесуально визначальним фактом для правильного розгляду цієї справи, доводи захисника в цій частині слід вважати необґрунтованими та безпідставними, а час проведення огляду, зазначеного висновку, що проводився з 16 год. 10 хв. до 16 год. 20 хв слід вважати неточністю, яка не спростовує вини ОСОБА_1 у правопорушенні, яке ставиться йому у провину.
Доводи апелянта про те, що працівниками поліції особі, яка притягається до адміністративної відповідальності не було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також не надано можливості надати письмові пояснення по суті правопорушення є безпідставними та спростовуються відомостями матеріалів справи.
Згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення ААД№642989 від 25.01.2024 року графа «Гр-ну роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Московському районному суді м. Харкова» є невід`ємною у своєму конструкційному позначенні. Тому, розписуючись у графі протоколу «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» особа, яка притягається до адміністративної відповідальності розписується також і у тому, що права та обов`язки, визначені у попередній графі їй також відомі.
Про обізнаність прав, передбачених ст. 268 КУпАП, свідчить також те, що ОСОБА_1 звернувся за правовою допомогою до професійного адвоката саме до розгляду його справи судом першої інстанції, та був присутнім в суді першої інстанції, що свідчить про використання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП.
Крім того, у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» оспорюваного протоколу зазначено «надам у суді», що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про свої права, а також про використання ним права надати пояснення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього.
При цьому слід зазначити, що працівниками поліції лише складається протокол про адміністративне провадження та збираються докази на підтвердження встановлених ним відомостей, а розгляд справи провадиться судом відповідно до ст. 221 КУпАП та переглядається судом апеляційної інстанції відповідно та порядку, передбаченому ст. 294 КУпАП.
Таким чином, під час розгляду цієї справи були дотримані всі норми, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а доводи захисника в цій частині слід вважати суб`єктивними та не обґрунтованими.
Доводи сторони захисту щодо того, що водія не було відсторонено від керування є безпідставними та спростовуються відомостями матеріалів справи, оскільки відповідно до відомостей рапорту інспектора Кравченко А (а.с.5) транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 був залишений на місці зупинки без порушень правил дорожнього руху. Водія було відсторонено від керування.
Оцінюючи відомості цих доказів у справі як окремо, так і в сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Овчаренка С.М. залишити без задоволення.
Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 01 травня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 С.К. Шабельніков