КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
факс 284-15-77 e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 363/1169/23 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2535/2024	Головуючий у суді першої інстанції - Лукач О.П. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Гуль В.В.	
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
06 червня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:
 
суддя-доповідач:                   Гуль В.В.,
судді:                                      Матвієнко Ю.О., Мельник Я.С.,
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах ОСОБА_2 , на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2023 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до                  ОСОБА_1 , згідно з яким просило: стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 20.08.2012 у розмірі 42143,45 грн. станом на 13.02.2023, яка складається з наступного: 34473,99 коп. - заборгованість за кредитом; 7669,46 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.
В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 20.08.2012 ОСОБА_1 підписала з банком Анкету-заяву, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому було збільшено до 75000,00 грн. 
При цьому, підписуючи вказану Анкету-заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що вказана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» й «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (надалі - Договір).
Разом з тим, вказує, що в порушення умов Договору та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконував та станом на 13.02.2023 мав заборгованість за договором у загальному розмірі 42143,45 грн., яка складається з наступного: 34473,99 коп. - заборгованість за кредитом; 7669,46 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18 серпня 2023 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.08.2012 року у розмірі 42143,45 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн. (т. 1, а.с. 237-243).
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Так, в обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що надані позивачем анкета-заява, розрахунок заборгованості, виписка з рахунку та довідки про зміну умов кредитування не є належними та допустимими доказами на підтвердження погодження сторонами умов кредитування та наявності заборгованості.
Вказує на неврахування судом першої інстанції того, що ані витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", ані витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису ОСОБА_1 .
При цьому, зауважує, що за час користування кредитною карткою нею було сплачено в АТ "Приватбанк" понад 450143,53 грн. в рахунок погашення суми тіла кредиту та відсотків за користування коштами, що є незаконним (т. 2, а.с. 1-4).
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість. 
У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 20.08.2012 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ «Приватбанк» про отримання кредиту у розмірі 1500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Відповідно до довідки банку відповідачу надавались наступні кредитні картки: НОМЕР_1 від 20.08.2012 року, термін дії - 06/16; НОМЕР_2 від 226.05.2016, термін дії 12/19; НОМЕР_3 від 26.12.2016, термін дії - 06/20; НОМЕР_4 від 04.08.2020, термін дії - 02/24 (т.1, а.с. 31).
Згідно із довідкою про зміну умов кредитування старт карткового рахунку почався 20.08.2012 (картка № НОМЕР_1 ), на якій було встановлено кредитний ліміт 300,00 грн., який того ж дня був збільшено до 500,00 грн. та зменшено до 300,00 грн, 01.10.2013 відбулось збільшення кредитного ліміту до 2000,00 грн., 26.12.2016 відбулось збільшення кредитного ліміту до 11500,00 грн., 05.07.2017 - до 25000,00 грн., 02.10.2018 до - 50000,00 грн., 04.08.2020 до - 52000,00 грн, 05.11.2020 до - 75000,00 грн, 04.11.2021 року відбулось зменшення кредитного ліміту до 32355,94 грн, 05.11.2021 відбулось збільшення кредитного ліміту до 32360,00 грн, а 26.12.2022 кредитний ліміт було зменшено до 0 грн (а.с. 30). Збільшення та зменшення розміру кредитного ліміту також відображено у виписці за договором №б/н за період з 20.08.2012-14.02.2023 (т. 1, а.с. 72-162).
Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору від 20.08.2012 та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконував у повному обсязі та станом на 13.02.2023 мав заборгованість за договором у загальному розмірі 42143,45 грн., яка складається з наступного: 34473,99 коп. - заборгованість за кредитом; 7669,46 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.
При цьому, на підтвердження погодження умов договору АТ «Приватбанк» надано до матеріалів позовної заяви копію анкети-заяви відповідача ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», довідку про видачу карток, з використанням кредитки «Універсальна», довідку про зміну умов кредитування, підписаний відповідачкою паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості, виписку щодо руху коштів по банківський карті, що видавалась на підставі підписання анкети-заяви.
Зі змісту виписки з особового рахунку вбачається, що відповідачем фактично було отримано 34 473 грн. 99 коп. кредитних коштів. 
Так, згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.  Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Крім того, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Однак, як вбачається з матеріалів справи, ані витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ані витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача.
Натомість, підписана відповідачем анкета-заява, окрім анкетних даних останнього, не містить жодних даних про умови кредитування.
Наявний у матеріалах справи паспорт споживчого кредиту від 04.08.2020 також не може розцінюватися як погоджені сторонами умови договору про надання банківських послуг, оскільки, як вбачається із застереження, що міститься у паспорті споживчого кредиту, інформація, викладена у документі, зберігає чинність і є актуальною до 19.08.2020.
До того ж, підписана відповідачем анкета-заява не містить умов про те, що паспорт споживчого кредиту є складовою договору про надання банківських послуг.
В свою чергу, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. 
При цьому, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за договором кредиту.
Разом з тим, дослідивши наданий АТ «КБ «Приватбанк» розрахунок заборгованості та виписку з особового рахунку колегія суддів встановила, що в рахунок погашення процентів з рахунків позивача було списано грошові кошти у загальній сумі 18 390 грн. 69 коп.
Отже, оскільки в силу вищевстановлених обставин справи зараховані АТ «КБ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості по процентам суми мають бути враховані при визначення сум кредиту, з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню фактично отримана та неповернута сума кредитних коштів в розмірі  16 083 грн. 30 коп.  
За вказаних обставин, а також враховуючи те, що за відсутності погодження між сторонами розміру процентів банк не мав права ані нараховувати їх за визначеними ним ставками, ані зараховувати грошові кошти відповідача в рахунок їх погашення, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у заявленому останнім розмірі є помилковим та таким, що спростовується матеріалами справи в їх сукупності. 
Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).
Отже, ухвалене судом рішення, у зв`язку неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 , з останньої підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1024 грн. 30 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог.
Проте, враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, то відповідно до положень ст. ст. 141, 382 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 489 грн. 55 коп., що також є пропорційним до задоволених вимог апеляційної скарги.
В порядку визначеному ч. 10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
А отже апеляційний суд вважає за доцільне стягнути з позивача на користь відповідача різницю у вказаних сумах, що становить 1 465 грн. 25 коп.
Також, слід зазначити, що з урахуванням положень п. 3 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах ОСОБА_2 , - задовольнити частково.
Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 серпня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) фактично отриману суму кредитних коштів у розмірі 16 083 (шістнадцять тисяч вісімдесят три) грн 30 коп.
У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 1 465 (одна тисяча чотириста шістдесят п'ять) грн. 25 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                                      В.В. Гуль

Судді                                                                                                  Ю.О. Матвієнко 

                                                                                                            Я.С. Мельник