Справа № 454/454/24                        Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л. Ю. 
Провадження № 22-ц/811/1256/24                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 липня 2024 року м.Львів

Справа № 454/454/24
  Провадження № 22ц/811/1256/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.
з участю:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Сокалі 28 березня 2024 року у складі судді Фарини Л.Ю., у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про сплату аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,-

встановив:
2 лютого 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про сплату аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_4 щомісячно до досягнення дитиною 3-річного віку. В обґрунтування позову посилається на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 14 липня 2021 року. Вказує, що вони (сторони) є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що вона (позивач) та відповідач припинили фактичні шлюбні відносини, донька проживає з нею (позивачем) та перебуває на її утриманні, часто хворіє, що потребує додаткового фінансування. Зазначає, що вона ( ОСОБА_2 ) не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку. Стверджує, що відповідач офіційно працевлаштований, проходить військову службу та отримує заробітну плату, не сплачує інших аліментів, додаткових коштів на дитину не надає. Посилається на те, що їй (позивачу) важко належним чином забезпечувати себе та доньку. Просить позов задовольнити.
Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 28 березня 2024 року позов задоволено. Вирішено стягувати із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 2 лютого 2024 року, до досягнення дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку. Вирішено питання судових витрат.
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_4  -  ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вказує, що суд першої інстанції, всупереч ч.4 ст.84 СК України, не перевірив чи наявна у відповідача можливість надати матеріальну допомогу. Вважає, що позивачем не доведено та не надано жодного доказу того, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу.
11 липня 2024 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подав до суду відзив на апеляційну скаргу. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Встановлено, що 4 липня 2021 року сторони зареєстрували шлюб у Червоноградському відділі ДРАЦС у Червоноградському районі Львівської області ЗМУМЮ, про що зроблено відповідний актовий запис №120.
Сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 .
З Витягу з реєстру Великомостівської територіальної громади вбачається, що місце проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 .
Оскаржуване рішення мотивоване наступним.
Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед (ч. 1-3 ст. 77 СК України).
Право на аліменти у дружини (чоловіка) виникає як у період шлюбу, так і після його розірвання, а також якщо шлюб не був офіційно зареєстрований. 
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно із ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.
Аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право жінки-матері на своє утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить жінці-матері незалежно від цієї обставини.
Згідно із ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного до досягнення дитиною трирічного віку.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 76 цього Кодексу розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ст. 80 СК України у разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно із постановою Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №712/4702/19 право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині-матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу.
Необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.
Встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дочки ОСОБА_7 , яка проживає з позивачем. Позивач не працює та потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до ст. 84 СК України.
Відповідачем не надано суду доказів неможливості надання матеріальної допомоги на утримання дружини у розмірі, який визначений судом та доказів відсутності у нього заробітку через наявність об`єктивних поважних причин як наприклад, стан здоров`я тощо.
Дитина сторін проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач не працює, здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трирічного віку.
Згідно із ст. 84 СК України підставами для виникнення права у дружини на утримання за даною нормою є проживання з нею дитини віком до трьох років та наявність у відповідача можливості надавати дружині матеріальну допомогу.
Ф ОСОБА_8 є працездатною особою і спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки та дружини.
Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.
Керуючись  ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:        
Апеляційну скаргу  представника ОСОБА_4 - ОСОБА_1 залишитибез задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 28 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 16 липня 2024 року.

Головуючий -______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк