Справа № 752/695/24                                                       суддя в І-й інстанції Бушеленко О.В.
Провадження № 33/824/4412/2024                                 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП 

КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД
                     
П О С Т А Н О В А
Іменем України
16 вересня 2024 року                                                                                     м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 16 липня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28 грудня 2023 року серії ААД № 522175, 26грудня 2023 року о 00:23 водій  ОСОБА_1  по вул. Великій Васильківській 52 у м. Києві керував транспортним засобом Mitsubishi, державний номерний знак  НОМЕР_1  з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано технічними засобами відеозапису  - нагрудною камерою співробітників Національної поліції, які оформили у зв`язку з цим протокол про адміністративне правопорушення. Своїми діями  ОСОБА_1  порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 липня 2024 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку, що вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною.  
Не погоджуючись з постановою місцевого суду,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду через порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та закрити провадження у справі.    
В обґрунтування доводів апеляційної скарги  ОСОБА_1  вказує про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт керування ним автомобілем. На час прибуття працівників патрульної поліції він не керував транспортним засобом, а його автомобіль стояв на узбіччі. Крім того, зазначає, що поліцейськими не дотримано порядку направлення водія до медичного закладу, а сам по собі факт відмови пройти огляд на місці зупинки ще не є підставою для притягнення водія до відповідальності за ст. 130 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що  ОСОБА_1  вчинив адміністративне правопорушення, яке полягало у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Зі змісту зазначеної норми вбачається, що у працівника поліції виникає право візуально перевірити наявність ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння у водія. Разом з тим, у разі наявності підстав вважати, що такі ознаки наявні, поліцейський пропонує водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи в закладі охорони здоров`я, а водій зобов`язаний пройти такий огляд, для підтвердження чи спростування зазначених обставин. 
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 26грудня 2023 року о 00:23  по вул. Великій Васильківській, 52 у м. Києві керував транспортним засобом Mitsubishi, державний номерний знак  НОМЕР_1  з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці. Така відмова зафіксована поліцейськими на відеозаписі.  
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 вказує на те, що у матеріалах справи відсутні дані, що він керував автомобілем. Разом з тим, з наявного у справі відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 ,  вийшовши автомобіля, а саме з водійського місця  не заперечував, що саме він керував транспортним засобом. Працівникам поліції пояснював, що саме він їздив забрати дружину та тещу. При цьому автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , останній зупинив на смузі зустрічного руху, що ним також не заперечувалось.
 На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці чи проїхати до лікаря нарколога для  проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння,  ОСОБА_1   відмовився, вказавши, що в цьому немає необхідності, оскільки він не заперечує, що вживав алкоголь.
Пункт 2.5 ПДР покладає на водія обов`язок пройти на вимогу працівника міліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відмова від проходження такого огляду є окремим складом правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того чи перебувала особа в стані сп`яніння.
Відеозаписом з камери поліцейського підтверджується вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості  ОСОБА_1 у його вчиненні.      
Отже, вина  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною, останній не спростував обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду.
Інших доводів, які б стали підставою для скасування постанови місцевого суду, апеляційна скарга не містить.
 Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Враховуючи зазначене, місцевим судом було прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованих мотивів прийнятого рішення.  
На підставі викладеного, керуючись ст. 245, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 16 липня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                     В.О. Фінагеєв