П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 р. Категорія 105000000	м. Одеса	Справа № 420/11248/24	
Перша інстанція: суддя Бжассо Н.В.,
час і місце ухвалення: спрощене провадження, 
м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою 6 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року по справі за позовом 6 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області  до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи - ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов, -

встановиВ:

          Позивач, звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області  до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи - ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов, мотивуючи його тим, в березні 2024 року представник стягувача, Михайлової С.Л,, ОСОБА_2 звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про примусове виконання за виконавчими листами у справі №420/11441/23 та відповідачем 28.03.2024 прийнято постанови про відкриття виконавчих проваджень №74576475 та № 74576480 та постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. В квітні 2024 року 6 ДПРЗ було проведено перерахунок та виплату грошового забезпечення та матеріальної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року по справі №420/11441/23. Загальна виплата ОСОБА_1 за вказаним рішенням суду згідно довідки-розрахунку становить 27 462,22 грн (в тому числі допомога на оздоровлення 2279,7 грн). Оскільки 6 ДПРЗ добровільно виконав рішення суду про здійснення перерахунку грошового забезпечення лише після відкриття виконавчого провадження, державний виконавець має право на винесення постанов про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору. Разом з тим, оскільки у цьому випадку йде мова про виконання двох зобов`язань боржника, які тісно пов`язані між собою та передбачають одночасне виконання, по одній справі, хоча і викладеного у двох різних виконавчих листах, примусове виконання повинне було відбуватися в межах одного зведеного виконавчого провадження, а не двох окремих. Проведення відповідачем примусового виконання в двох окремих виконавчих проваджень, призведе до порушення прав боржника, оскільки на нього покладено подвійну суму виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, хоча як зазначено вище, мова йде про несвоєчасне виконання ним двох тісно пов`язаних між собою зобов`язань. Крім того, варто зазначити, що державним виконавцем не вірно визначено розмір виконавчого збору у сумі 28400,00 гривень у виконавчому провадженні №74576475 та розмір виконавчого збору у сумі 28400,00 гривень у виконавчому провадженні №74576480, так як розміри виконавчих зборів, розраховані як за примусове виконання рішення немайнового характеру.
          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову 6 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи - ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 6 державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції не врахував, що після відкриття виконавчих проваджень №74576475 та №74576480 відповідач повинен був об`єднати їх у зведене виконавче провадження. Крім того, вимоги щодо нарахування і виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року та матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020 рік, викладені у рішенні Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/11441/23 є майновими позовними вимогами, оскільки їх об`єктом виступає благо, яке підлягає грошовій оцінці, відповідно розмір виконавчого збору у даному випадку мав обраховуватися з урахуванням суми перерахованого та виплаченого грошового забезпечення та матеріальної допомоги на оздоровлення, які рішенням суду зобов`язано перерахувати та виплатити, тобто як зі спору майнового характеру. Наведене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 14.09.2022 у справі № 280/9443/21 з подібних правовідносин.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:
Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року по справі №420/11441/23, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2023 року: адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше проведених виплат; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року; зобов`язано 6 державний пожежно-рятувальний загін ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше виплачених сум; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
20.12.2023 Одеським окружним адміністративним судом видано два виконавчих листа по адміністративній справі №420/11441/23 щодо:
1) зобов`язання 6 державного пожежно-рятувального загону ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму встановленого Законом для працездатних осіб, України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше проведених виплат;
2) зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше виплачених сум.
28.03.2024 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою В.І. відкрито виконавче провадження №74576475 про зобов`язання 6 ДПРЗ здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму встановленого Законом для працездатних осіб, України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше проведених виплат.
Також, 28.03.2024 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою В.І. відкрито виконавче провадження №74576480 про зобов`язання 6 ДПРЗ здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму встановленого Законом для працездатних осіб, України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше проведених виплат.
Окрім цього, у рамках кожного з виконавчих проваджень №74576475 та №74576480 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою В.І. 28.03.2024 було прийнято по постанові про визначення боржнику суми витрат 269,00 грн. та по постанові про стягнення виконавчого збору у розмірі 28400,00 грн.
Зазначені постанови відповідачем отримано 01.04.2024 року.
Як вбачається з довідки-розрахунку, в квітні 2024 року позивачем було проведено перерахунок та виплату грошового забезпечення та матеріальної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року по справі №420/11441/23. Загальна виплата ОСОБА_1 становить 27462,22 грн (в тому числі допомога на оздоровлення 2279,7 грн).
Така виплата третій особі була здійснена згідно платіжної інструкції №485 від 02.04.2024 року.
Про вказаний перерахунок та виплату відповідача було повідомлено листом від 09.04.2024 року №6033-429/6033 (вхідний від 09.04.2024 рок №5326/03.1).
Вважаючи постанови Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, виконавець зобов`язаний, за відсутності підстав для повернення виконавчого документа, за кожним таким виконавчим документом прийняти постанову про відкриття виконавчого провадження. Відтак, суд не вбачає протиправності дій відповідача при прийнятті постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюти Василя Ігоровича ВП № 74576480 від 28.03.2024 року про відкриття виконавчого провадження. Крім того, відсутні   підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправними та скасування постанов старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюти Василя Ігоровича ВП № 74576480 від 28.03.2024 року про відкриття виконавчого провадження, ВП №74576480 від 28.03.2024 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 28400 грн. та ВП № 74576480 від 28.03.2024 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 269 грн. 
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду частково погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до п.1, 3, 5 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі – Інструкція) примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, визначені у статті 3 Закону.
Заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа. На кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувач подає окрему заяву про примусове виконання рішення.
У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Таким чином, виконавець зобов`язаний, за відсутності підстав для повернення виконавчого документа, за кожним таким виконавчим документом прийняти постанову про відкриття виконавчого провадження.
Відтак, колегія суддів зазначає, що не вбачає протиправності дій відповідача при прийнятті постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюти Василя Ігоровича ВП № 74576480 від 28.03.2024 року про відкриття виконавчого провадження.
Водночас, щодо доводів позивача про те, що відповідач зобов`язаний був прийняти до примусового виконання обидва виконавчих документа по справі №420/11441/23 в одному виконавчому провадженні, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.
Згідно з п.14 розділу ІІІ Інструкції у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову. У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова. Постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження (зведене виконавче провадження).
При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17, від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц та від 10.04.2024 року у справі №755/9605/23 зазначено, що при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикції, у яких вказані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів.   
Отже, суд погоджується з доводами позивача про те, що після відкриття виконавчих проваджень №74576475 та №74576480 відповідач повинен був об`єднати їх у зведене виконавче провадження.
Разом з тим, позивач у своєму позові не оскаржує бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюти Василя Ігоровича щодо необ`єднання виконавчих проваджень №74576475 та №74576480.  
Водночас, щодо нарахування виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у зведеному виконавчому провадженні, суд зазначає наступне.
У відповідача є законодавчо визначений обов`язок при відкритті виконавчого провадження прийняти постанови про стягнення виконавчого збору та про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження.
Статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження (ч.2).
Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України (ч.3).
Згідно з п.1, 2 розділу VI Інструкції фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону.
Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.
Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).
Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).
Відтак, суд вважає, що у відповідача були відсутні законодавчі підстави не виносити при відкритті виконавчого провадження №74576480 постанову про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження.
Відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (ч.1).
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч.4).
Згідно з п.8 розділу ІІІ Інструкції стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.
Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.
Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.
Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.
Розрахунок нарахування виконавчого збору (додаток 17) обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.
Отже, чинним законодавством України не передбачено особливостей стягнення виконавчого збору у зведеному виконавчому провадженні.
Водночас, зважаючи на зазначені норми, виконавець визначає розмір виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження, виносячи одночасно постанови про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.
Отже, у відповідача були відсутні законодавчі підстави не виносити при відкритті виконавчих проваджень №74576475 та №74576480 постанови про стягнення виконавчих зборів у кожному з них.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, за приписами ч.ч.2, 3  ст.27 Закону №1404-VIII  виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.
Отже, будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.
Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.
Натомість, до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі №907/9/17 (провадження №12-76гс18) та від 25 серпня  2020 року у справі №910/13737/19 (провадження №12-36гс200).
Як вже зазначалося, підставою для прийняття державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору від 28.03.2024 ВП №74576475 та постанови про стягнення виконавчого збору від 28.03.2024 ВП №74576480 стали виконавчі листи по справі №420/11441/23, видані Одеським окружним адміністративним судом.
Ознайомившись та проаналізувавши зміст наявного у матеріалах справи рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі №420/11441/23 суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта, що метою звернення ОСОБА_1 до суду з відповідним позовом є відновлення майнових прав шляхом зобов`язання 6 ДПРЗ провести належний перерахунок та виплату грошового забезпечення та допомоги на оздоровлення за період проходження служби, що, в свою чергу, є благом, яке після його перерахунку та виплати піддається грошовій оцінці. Таким чином, спір вирішений Одеським окружним адміністративним судом від 24 липня 2023 року у справі №420/11441/23 носить майновий характер. Відтак, у даному випадку розмір виконавчих зборів має обраховуватися державним виконавцем з урахуванням суми нарахованого та виплаченого стягувачу грошового забезпечення у ВП № 74576480 та ВП № 74576475.
Крім того, в даному випадку рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/11441/23 породило підстави для зміни майнового стану позивача. 
Отже, висновки суду першої інстанції про те, що вирішений Одеським окружним адміністративним судом по справі №420/11441/23 спір носить немайновий характер, є помилковим. 
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про неправомірність постанов старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою В.І. про стягнення виконавчого збору від 28.03.2024 ВП №74576475 та від 28.03.2024 ВП №74576480.  
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішенням в частині постанов про стягнення виконавчого збору від 28.03.2024 ВП №74576475 та від 28.03.2024 ВП №74576480 було неповно з`ясування обставин, що мають значення для справи, а відтак, відповідно до ст.ст. 315,  ст. 317 КАС України, - оскаржуване рішення підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення у справі.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу 6 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області, - задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року по справі № 420/11248/24, - скасувати в частині відмови в задоволенні позову 6 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про скасування постанов про стягнення виконавчого збору від 28.03.2024 року ВП №74576475 та від 28.03.2024 року ВП №74576480.
Ухвалити в цій частині по справі нове рішення, яким позов 6 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюти Василя Ігоровича ВП №74576480 від 28.03.2024 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 28400 грн. та ВП №74576475 від 28.03.2024 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 28400 грн.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року по справі № 420/11248/24, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

          Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
          Судді	  	С.Д. Домусчі    О.І. Шляхтицький