УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/503/24 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М. 
Номер провадження №33/4805/882/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Коки В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Коки Валентини Аркадіївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 16 січня 2024 року о 13-47 год, на вул. Потапова, 32 у м. Звягель керував автомобілем Toyota Rav4, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Кока В.А. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову скасувати, провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на захист, розглянувши справу у його відсутності без доказів належного повідомлення про день та час призначеного судового засідання. Зазначила, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та законності його зупинки за кермом автомобіля, а у рішенні суду першої інстанції відсутні посилання на докази відмови водія проходити огляду у медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння, а також оцінка відсутності фіксації освідування на стан сп`яніння. Крім того, вказала, що акт огляду працівниками поліції не складався та водію не вручався, наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не доведена. Разом з тим, у порушення вимог закону лікар медичного закладу проігнорував бажання водія здати кров на аналіз. Районним судом не враховано, що кваліфікація дій ОСОБА_1 за порушення ним п. 2.5 ПДР України не відповідає обставинам справи, оскільки останній від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся.
Одночасно, адвокат Кока В.А. подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що розгляд справи відбувся у відсутності ОСОБА_1 , який про слухання справи належним чином повідомлений не був, про оскаржувану постанову дізнався 28 березня 2024 року, а повний текст постанови отримав 04 квітня 2024 року. Апеляційну скаргу захисник направила до районного суду із пропуском встановленого законом строку 29 березня 2024 року з причин перебування її 28 березня 2024 року у відрядженні у ГУНП у Вінницькій області, а також просила врахувати, що 28 березня 2024 року по всій території України з 18-05 год оголошена повітряна тривога, яка тривала до завершення робочого часу відділення зв`язку Укрпошти та були перебої у роботі мережі Інтернет. Зазначила, що постановами Житомирського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року та 26 квітня 2024 року подані нею апеляційні скарги були повернуті. На підставі викладеного вважає, що має право на поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, у зв`язку з тим, що доводи адвоката щодо поважності причини пропуску строку узгоджуються із матеріалами справи, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його захисник Кока В.А. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити. 
Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, які з`явилися у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 16 січня 2024 року о 13-47 год, на вул. Потапова, 32 у м. Звягель керував автомобілем Toyota Rav4, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2). 
Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Аналогічні вимоги закріплено у п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.12.2008 № 1103 (далі – Порядок № 1103).
Згідно п. 6 Порядку № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку № 1103).
Доводи апеляційної скарги відносно того, що на відео не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 автомобілем є необґрунтованими, оскільки на наявному в матеріалах справи відеозаписі із нагрудної камери поліцейського об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вбачається, що факт керування автомобілем ОСОБА_1 зафіксовано на відеореєстратор службового автомобіля та нагрудну камеру працівника патрульної поліції, на якому видно як поліцейська машина зупиняє автомобіль Toyota Rav4, д.н.з. НОМЕР_1 за допомогою проблискового маячка синього та червоного кольору, за кермом, якого знаходиться саме ОСОБА_1 , якому повідомлено, що зупинка транспортного засобу пов`язана із повідомленням зі служби 102 про те, що вищевказаний автомобіль порушуючи ПДР ледве не збив людину (а.с. 8). Тобто, поліцейськими зупинено транспортний засіб на підставі вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», після зупинки автомобіля водію було надані відповідні пояснення щодо мотивів зупинки, та повідомлено про наявність ознак алкогольного сп`яніння, а тому подальші дії ОСОБА_1 регламентуються нормами п. 2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля.
Окрім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , було роз`яснено за якими ознаками йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння і ці ознаки зазначені в самому протоколі, іншими доказами або спеціальними прийомами (методами) підтверджувати ці ознаки не потрібно. При цьому у працівників поліції були об`єктивні та обґрунтовані підозри вважати, що ОСОБА_1 знаходиться в стані сп`яніння.
Також з долученого відеозапису вбачається, працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, на що останній відмовляється. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, водій погоджується, проте у закладі охорони здоров`я погоджується лише за умови відібрання крові, тобто за певної умови. 
Судом першої інстанції надано належну оцінку таким доводам ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан сп`яніння на підставі виключно аналізу крові.
Так, за змістом п. 7 розділу ІІІ Інструкції передбачено обов`язкове проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.
При цьому, використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п. 9 розділу ІІІ Інструкції).
Згідно п. 12, 13 розділу ІІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений (п. 14 розділу ІІІ Інструкції).
Проаналізувавши зазначені норми законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що кров, як біологічне середовище при лабораторному дослідженні може бути використано при огляді на стан сп`яніння лише у випадках неможливості провести лабораторного дослідження повітря, що видихається, сечі, слини, змивів з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук та перебування особи у несвідомому стані внаслідок ДТП.
Такий висновок суду першої інстанції повністю узгоджується із п. 10 Порядку, яким визначено, що огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).
Отже, Порядком визначено, що огляд водія на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я проводиться без забору крові, а із застосуванням спеціальних технічних засобів. Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я за допомогою таких приладів у зв`язку із недовірою до них у водія, правильно кваліфікована судом за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відеозапис є належним та допустимим доказом, який спростовує доводи ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Суд погоджується із висновком суду першої інстанції та поліції про відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки його цілеспрямовані дії були спрямовані на ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, працівником поліції було доступно роз`яснено наслідки такої відмови.
Відеозаписом також спростовуються доводи захисника, що ОСОБА_1 не роз`яснено права згідно з КУпАП та Конституції України.
Відсутність чи наявність направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я - не спростовує винності ОСОБА_1 , який відмовився від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Доводи апеляційної скарги стосовно неправомірних дій працівників поліції та працівників медичного закладу при проведенні огляду водія судом не приймаються, як не підтверджені доказами.
За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився; направленням на огляд до закладу охорони здоров`я, в яких зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 від обстеження відмовився; наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції; рапортом від 16.01.2024 поліцейського СРПП Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області сержанта поліції В.Кобилянського; розписками; рапортом інспектора-чергового Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області О.Середович.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Разом з тим, розглядаючи справу, суддя районного суду припустився порушення норм процесуального права, які унеможливлюють прийняття законного рішення в суді апеляційної інстанції без скасування постанови, а саме: розглянув справу без належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, чим порушив його процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП.
Відповідно до змісту статті 268 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
На виконання вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду орган (посадова особа) вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Як регламентують положення ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.
Відповідно до п.п. 5, 6 Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України 23 січня 2023 року № 28 визначено, що судовий виклик надсилається учаснику судового процесу за наявності відповідної заяви та технічної можливості. 
Дані вимоги закону під час судового провадження справи за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції належним чином не дотримані, оскільки як вбачається зі змісту постанови, суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 . При цьому з матеріалів справи вбачається, що суд не повідомив про час та місце розгляду справи останнього у передбачений законом спосіб. 
Згідно ст. 294 КУпАП в разі скасування постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції повинен розглянути справу по суті з винесенням нового рішення, або закрити провадження у справі.
За таких обставин, постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нової.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Поновити адвокату Кова В.А. строк на апеляційне оскарження постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2024 року.
Апеляційну скаргу адвоката Коки Валентини Аркадіївни, подану в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково. Постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2024 року скасувати, ухвалити нову постанову.
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч 00 коп.) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь