П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/14523/24	

Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.
Місце та час укладення судового рішення «--:--»,  м. Одеса
Повний текст судового рішення складений  17.05.2024р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі   колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом    ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправним та скасування аудиторського звіту,  -

В С Т А Н О В И В:

13.05.2024р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України про визнати протиправним та скасування аудиторського звіту позапланового внутрішнього аудиту Фізико-хімічного інституту захисту навколишнього середовища і людини МОН України та НАН України за період діяльності 2023 року та по завершений звітний період (з 01.01.2023р. по 31.01.2024р.), складеного за результатами позапланового внутрішнього аудиту, на підставі наказу Міністерства освіти і науки України від 31.01.2024р. №109.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2024р. відмовлено у відкритті провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права застосувавши положення п.1 ч.1 ст.170 КАС України, оскільки позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.
          Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом  спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
          На підставі п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
          Пунктом 1 ч.1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частинами 1 та 2 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Отже, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.
При цьому, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
          Предметом розгляду даної справи є визнання протиправним та скасування аудиторського звіту позапланового внутрішнього аудиту Фізико-хімічного інституту захисту навколишнього середовища і людини МОН України та НАН України за період з 2023 року по завершений звітний період (з 01.01.2023р. по 31.01.2024р.), складеного за результатами позапланового внутрішнього аудиту, на підставі наказу Міністерства освіти і науки України від 31.01.2024р. №109.
          Частиною 3 ст.26 Бюджетного кодексу України визначено, що розпорядники бюджетних коштів в особі їх керівників організовують внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечують їх здійснення у своїх установах і на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління таких розпорядників бюджетних коштів.
Внутрішнім контролем є комплекс заходів, що застосовуються керівником для забезпечення дотримання законності та ефективності використання бюджетних коштів, досягнення результатів відповідно до встановленої мети, завдань, планів і вимог щодо діяльності розпорядника бюджетних коштів і підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.
Внутрішнім аудитом є діяльність, спрямована на удосконалення системи управління, внутрішнього контролю, запобігання фактам незаконного, неефективного та нерезультативного використання бюджетних коштів, виникненню помилок чи інших недоліків у діяльності розпорядника бюджетних коштів і підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, та яка передбачає надання незалежних висновків і рекомендацій. Для здійснення внутрішнього аудиту розпорядник бюджетних коштів в особі керівника утворює самостійний структурний підрозділ внутрішнього аудиту, що є підпорядкованим і підзвітним безпосередньо такому керівнику.
Основні засади здійснення внутрішнього контролю і внутрішнього аудиту та порядок утворення підрозділів внутрішнього аудиту визначаються Кабінетом Міністрів України. Організаційно-методологічні засади здійснення внутрішнього контролю і внутрішнього аудиту визначаються Міністерством фінансів України, яке забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державного внутрішнього фінансового контролю, у тому числі здійснює оцінку функціонування систем внутрішнього контролю і внутрішнього аудиту.
          Постановою Кабінету Міністрів України від  №1001 «Деякі питання здійснення внутрішнього аудиту та утворення підрозділів внутрішнього аудиту». затверджено Порядок здійснення внутрішнього аудиту та утворення підрозділів внутрішнього аудиту, згідно із пунктом 8 якого внутрішній аудит проводиться відповідно до стандартів, затверджених Мінфіном.
На виконання положень п.8 Порядку здійснення внутрішнього аудиту та утворення підрозділів внутрішнього аудиту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.2011р. № 1001, Міністерством фінансів України видано наказ від 04.10.2011р. №1247 «Про затвердження Стандартів внутрішнього аудиту».
При цьому, наказом Міністерства освіти і науки України від 11.02.2019р. №160, на виконання вищезазначених нормативно-правових актів, затверджено Порядок здійснення внутрішнього аудиту в Міністерстві освіти і науки України, установах, організаціях та підприємствах, що належать до сфери його управління (надалі – Порядок №160).
Пунктами 8.18. та 8.22 Порядку №160 передбачено, що у разі якщо керівник об`єкта внутрішнього аудиту або, за його відсутності, інша відповідальна особа не погоджується з висновками аудиторського звіту та рекомендаціями, він у спільно визначені з аудиторською групою терміни з дня їх підписання (підмови від підписання), але не пізніше 5-ти робочих днів, надає керівнику аудиторської групи обґрунтовані коментарі за своїм підписом.
Після складання та підписання в установленому порядку аудиторського звіту та рекомендацій, а у разі надходження коментарів від об`єкта внутрішнього аудиту, після складання висновку щодо обґрунтованості цих коментарів Підрозділ разом із службовою запискою про результати внутрішнього аудиту передає аудиторський звіт, рекомендації та висновки щодо обґрунтованості коментарів об`єкта внутрішнього аудиту Міністру на розгляд. За результатами розгляду Міністром приймається рішення про прийняття аудиторських рекомендацій керівником об`єкта внутрішнього аудиту або про здійснення додаткового внутрішнього аудиту.
          Так, Верховний Суд у постанові від 02.10.2020р. у справі №808/1422/17 зазначив, що висновки на коментарі до рекомендацій аудиторського звіту, як і висновки такого звіту, є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні п.1 ч.2 ст.17 КАС України, оскільки зумовлюють виникнення прав та обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому можуть бути предметом спору.
У п.33 зазначеної постанови Верховний Суд сформулював висновок, що у разі незгоди з результатом внутрішнього фінансового аудиту та рекомендаціями аудиторського звіту адміністративний позов не може бути поданий без застосування адміністративного оскарження вимог аудиторського звіту, що узгоджується з вимогами чинного законодавства.
Отже, помилковим є висновок суду про відмову у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
          При цьому, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на те, що встановлення фактичних обставин справи, зокрема, і порушення права і законних інтересів позивача оскаржуваним аудиторським звітом підлягає під час розгляду справи по суті.
На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції при вирішенні питання невірно застосував норми процесуального закону, ухвала суду першої інстанції в порядку ст.320 КАС України підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст.311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу   Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	О.В. Єщенко    О.В. Яковлєв