ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/10398/23                                                             Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 червня 2024 року                                                                                           м. Київ

          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого:          Бєлової Л.В.
суддів:                    Безименної Н.В., Файдюка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду 17 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом адвоката ОСОБА_2 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення №13/2023 від 25 січня 2023 року Дисциплінарної палати КДКА Київської області.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказує, що суд першої інстанції не врахував те, що  відповідач, у порушення ст. 40 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 № 120, розглянув скаргу ОСОБА_1 без присутності ОСОБА_2 , який не зміг взяти участь, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги.
Також апелянт зазначає, що відповідачем під час прийняття рішення №13/2023 від 25 січня 2023 року не правильно трактовано відомості зазначені у Договорі про надання правової (правничої) допомоги № 03-43 від 02.01.2019, укладений між гр. України ОСОБА_2 (з однієї сторони) та Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери», оскільки замість Клієнта гр. України ОСОБА_2 , КДКА зазначено, що: «Договір укладений адвокатом ОСОБА_2., як клієнтом та АО Гапоненко Роман і партнери»», хоча із Договору видно, що останній, укладений між гр. України ОСОБА_2 (фізична особа) (а не адвокатом) та АО «Гапоненко Роман і партнери» (юридична особа). Також відповідачем не враховано, що ордер виданий АО «Гапоненко Роман і партнери»  адвокату ОСОБА_2 на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги № 03-43 від 02.01.2019, відповідно правова допомога ОСОБА_2 надавалась - АО «Гапоненко Роман і партнери».
На переконання апелянта, суд першої інстанції порушив положення ч. 4 ст. 159 КАС України, яка визначає, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов може бути кваліфіковано судом як визнання позову, оскільки відповідач у цій справі відзив на позов не подав та проти позову не заперечив.
Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції, всупереч ч. 5 ст. 242 КАС України, не врахував правові висновки Північного апеляційного господарського суду, викладені у додатковій постанові від 25.04.2023 у справі № 5020-961/2012, у якій  суд взяв до уваги та як доказ Договір про надання правової (правничої) допомоги № 03-43 від 02.01.2019.
Окрім вказаного, апелянт наголошує, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року у справі №320/10398/23, зокрема, витребувано у відповідача належним чином завірену копію рішення №13/2023 від 25 січня 2023 року Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області та всі документи, що стали основою для прийняття оскаржуваного рішення, однак відповідач вимоги ухвали суду не виконав. Тому, на переконання позивача, оскаржуване рішення прийнято на підставі неналежного доказу, оскільки у позивача наявна лише незасвідчена копія спірного рішення, а оригінал вказаного рішення відсутній у матеріалах справи.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду 17 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом адвоката ОСОБА_2 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області про визнання протиправним та скасування рішення.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.
Після надходження матеріалів справи до суду, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2024 року залучено до участі у справі ОСОБА_1 , в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
До Шостого апеляційного адміністративного суду 22 квітня 2024 року надійшло клопотання третьої особи про закриття апеляційного провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 305 КАС України та залишення апеляційної скарги без розгляду. Підставою для залишення апеляційної скарги без розгляду зазначено те що судовий збір сплачено всупереч Закону України «Про судовий збір», особою (Асоціація «Гапоненко Роман і партнери»), яка не зверталась з апеляційною скаргою. Підставою для закриття апеляційного провадження вказано те, що адвокат ОСОБА_2. не має права здійснювати будь-які дії як адвокат, оскільки рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 29.06.2023 №VI-004/2023 скасовано рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області №13/2023 від 25.01.2023 та ухвалено нове рішення, яким зупинено ОСОБА_2 право на заняття адвокатською діяльністю строком на один рік, тому підписувати апеляційну скаргу як адвокат не має права.
23 квітня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких представник ОСОБА_1 - Соловов С.М. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року або постановити ухвалу, якою апеляційне провадження закрити на підставі ст. 305 КАС України, з підстав відсутності у апелянта права на її підпис.
Зокрема, третя особа зазначає, що вимоги адвокатського запиту від 03 жовтня 2022 року ОСОБА_2 стосувались отримання інформації щодо власних потреб та запитувана інформація не є необхідною адвокату для надання правової допомоги клієнту.
На думку третьої особи, ордер, який додавався до адвокатського запиту, виписаний з порушенням вимог Положення про ордер адвоката. Крім того, виписуючи ордер з метою надання правової допомоги клієнту ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_2 допущено конфлікт інтересів.
Також третя особа просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн.
Крім того, ОСОБА_1 23 квітня 2024 року направив до суду клопотання про постановлення окремої ухвали щодо зловживання позивачем процесуальними правами та неналежного виконання професійних обов`язків, а саме: судовий збір сплачено особою (Асоціація «Гапоненко Роман і партнери»), яка не зверталась з апеляційною скаргою; апеляційну скаргу підписано особою, яка не має права займатись адвокатською діяльністю.
ОСОБА_2 23 травня 2024 року направив до суду клопотання про постановлення окремої ухвали щодо зловживання третьою особою процесуальними правами, а саме: за введення суду в оману. Позивач зазначає, що ОСОБА_1 , будучи адвокатом та ігноруючи як норми Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» так і КАСУ, вводить суд в оману, подає до суду клопотання, яке є безпідставним (містить відомості що суперечать закону та інформацію, яка є неправдивою та вигаданою самим адвокатом ОСОБА_1.) та спрямоване на безпідставне затягування розгляду справи, цим самим зловживає процесуальними правами. Окрему ухвалу просить направити до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури для вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1 .
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2024 року витребувано у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області інформацію належним чином засвідчену копію рішення №13/2023 від 25 січня 2023 року Дисциплінарної палати КДКА Київської області.
До Шостого апеляційного адміністративного суду 13 червня 2024 року від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких апелянт зазначає, що у зв`язку з наявністю грошових зобов`язань у ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 , ОСОБА_1 через особистий корисливий мотив здійснює тиск по відношенню до ОСОБА_2 та відповідно подає на останнього безпідставні та необґрунтовані скарги до суду та КДКА. У цих поясненнях позивач також просить постановити окрему ухвалу за зловживання третьою особою процесуальними правами, яку направити до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури для вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1 .
На виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2024 року КДКА Київської області надіслало належним чином засвідчену копію рішення №13/2023 від 25 січня 2023 року Дисциплінарної палати КДКА Київської області.
До Шостого апеляційного адміністративного суду 27 червня 2024 року від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких він просив врахувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 у справі № 260/10589/23, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2024 у цій справі.
Щодо клопотання ОСОБА_1 про закриття апеляційного провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 305 КАС України, з підстав відсутності у апелянта права на її підпис, то колегія суддів вважає його безпідставним та відмовляє у його задоволенні, оскільки адвокат ОСОБА_2., підписуючи апеляційну скаргу у цій справі не представляє сам себе на підставі ордеру, такий ордер відсутній та до апеляційної скарги не долучався. Окрім того, зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю не тягне за собою втрату статусу адвоката. Більше того, саме на адвоката, який зупинив діяльність, закон покладає обов`язок подати відповідну інформацію про себе для внесення змін до ЄРАУ (ч. 3 ст. 17 Закону). І за законом тимчасове не здійснення діяльності не означає втрату статусу адвоката. Зокрема, на особу, стосовно якої зупинено право на заняття адвокатською діяльністю, поширюється обов`язок зберігати адвокатську таємницю.
Що стосується клопотання ОСОБА_1 про залишення апеляційної скарги без розгляду, з підстав сплати судового збору не учасником апеляційного провадження, то колегія суддів також вважає його безпідставним та відмовляє у його задоволенні, адже треті (інші) особи мають право здійснювати платежі (сплачувати збори) за учасників справи. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 9901/144/20. Окрім того, у суду апеляційної інстанції відсутні процесуальні повноваження для залишення апеляційної скарги без розгляду, з підстав не сплати судового збору, у тому числі не учасником апеляційного провадження.
Щодо клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали щодо зловживання позивачем процесуальними правами, то колегія суддів зазначає, що таке клопотання обґрунтовано аналогічними підставами як і два попередніх клопотання (відсутність у апелянта права на підпис апеляційної скарги та сплата судового збору іншою особою), яке, на переконання колегії суддів, також заявлено безпідставно, з урахування наступного.
Стаття 249 КАС України встановлює, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.
З аналізу вказаного вище законодавства вбачається, що окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників.
За цих обставин слід зазначити, що суд має право, а не зобов`язаний постановити окрему ухвалу. Проте, враховуючи особливий статус суду в системі органів, що забезпечують правовий порядок, суд зобов`язаний реагувати на випадки очевидних, умисних або системних порушень закону.
Підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час саме судового розгляду конкретної справи встановлено певне правопорушення. 
Аналізуючи викладене, обов`язковими умовами для винесення окремої ухвали є порушення закону чи іншого нормативно-правового акту із чітким зазначенням такої норми та обґрунтування, у чому саме полягає таке порушення.
Отже, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Як зазначалось, ОСОБА_2 підписуючи апеляційну скаргу у цій справі не представляє сам себе на підставі ордеру, а є особою у статусі адвоката, якому тимчасово призупинили діяльність, тобто не є адвокатом із передбаченими Законом повноваженнями у цій справі, відповідно, не можна визнати зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежне виконання професійних обов`язків або іншого порушення законодавства адвокатом, у тому числі, сплату судового збору за апеляційною скаргою ОСОБА_2 іншою особою.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали.
Щодо  клопотання ОСОБА_2 про постановлення окремої ухвали щодо зловживання третьою особою процесуальними правами, а саме: за введення суду в оману шляхом подання до суду необґрунтованих клопотань, які спрямовані на затягування розгляду справи, то колегія суддів вважає таке клопотання безпідставним, оскільки на стадії апеляційного провадження ОСОБА_1 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка відповідно п. 3 ч. 3 до ст. 44  КАС України вправі подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Посилання  ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_1 , маючі особисті зв`язки з КДКА Київськоїобласті, використовує ці зв`язки для тиску на адвоката ОСОБА_2. з метою щоб ОСОБА_2 відмовився від стягнення заборгованості з ОСОБА_1 не може вважатися зловживанням процесуальними правами у цій справі, адже предметом спору у цій праві є визнання протиправним та скасувати рішення №13/2023 від 25 січня 2023 року Дисциплінарної палати КДКА Київської області.
Отже, клопотання ОСОБА_2 про постановлення окремої ухвали, колегія суддів вважає необґрунтованим та відмовляє у його задоволенні.  
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 27 жовтня 2022 року за вх. № 722 до КДКА Київської області з Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури надійшла скарга ОСОБА_1 про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_2 
Адвокатом ОСОБА_2 до КДКА Київської області надані письмові пояснення щодо поданої скарги.
25 січня 2023 року на засіданні дисциплінарної палати КДКА Київської області дисциплінарна справа розглядалась за участю скаржника ОСОБА_1 та за відсутності адвоката ОСОБА_2.
Рішенням дисциплінарної палати КДКА Київської області № 13/2023 від 25 січня 2023 року адвоката ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив та зазначив, що безпідставними є доводи позивача як про безпідставність та протиправність оскаржуваного рішення по суті, так і про порушення порядку його прийняття. На переконання суду, дисциплінарна палата КДКА Київської області правильно встановила, що підписання адвокатом ОСОБА_2 адвокатського запиту в своїх інтересах та долучення на підтвердження своїх повноважень за договором - ордеру, який свідчить, що саме ОСОБА_2 є адвокатом, що надає правову допомогу собі, як клієнту, - свідчить про недодержання вимог статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та статті 7 Правил адвокатської етики. Окрім того, суд зазначив, що матеріали справи не містять відомостей про повідомлення позивачем відповідачу підстав своєї неявки на засідання КДКА Київської області, що мало місце 25 січня 2023 року, що не перешкоджало КДКА Київської області здійснювати розгляд дисциплінарної справи. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Згідно з частиною першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.
Під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики (стаття 21 Закону).
Дисциплінарна відповідальність адвоката визначена розділом VІ Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Відповідно до статті 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом. Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.
Згідно з частини 1 статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.
Згідно з частиною 2 статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.
Згідно з частиною 1 статті 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний: 1) дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; 2) на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; 3) невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів; 4) підвищувати свій професійний рівень; 5) виконувати рішення органів адвокатського самоврядування; 6) виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно з частиною 2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокату, адвокатському бюро або адвокатському об`єднанню забороняється укладати договір про надання правової допомоги у разі конфлікту інтересів.
Згідно зі статтею 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства.
Згідно зі статтею 7 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року (зі змінами від 15 лютого 2019 року), у своїй професійній діяльності адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів клієнта, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності. Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.
Відповідно до абзацу 1 статті 6 Правил адвокатської етики специфіка цілей і завдань адвокатури вимагає як необхідної умови належного здійснення адвокатської діяльності максимальної незалежності адвоката у виконанні своїх професійних прав і обов`язків, що передбачає його свободу від будь-якого зовнішнього впливу, тиску чи втручання в його діяльність з надання професійної правничої (правової) допомоги, здійснення захисту або представництва клієнта, зокрема з боку державних органів, політичних партій, інших адвокатів тощо, а також від впливу своїх особистих інтересів.
Згідно з абзацом 1 статті 9 Правил адвокатської етики під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками перед клієнтом, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності.
Згідно зі статтею 12-1 Правил адвокатської етики адвокат повинен бути добропорядним, чесно та гідно виконувати свої професійні обов`язки.
Судом першої інстанції достовірно встановлено, що 17 червня 2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу в м. Києві відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів.
04 жовтня 2022 року адвокатом ОСОБА_2 направлено адвокатський запит приватному виконавцю у зв`язку з наданням правової допомоги Адвокатським об`єднанням «Гапоненко і партнери» ОСОБА_2
Також до адвокатського запиту доданий ордер, виписаний на ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_2
Вказаний ордер був виписаний на підставі договору про надання правової (правничої) №03-43 від 02 січня 2019 року, укладеного між громадянином ОСОБА_2 та Адвокатським об`єднанням «Гапоненко і партнери» в особі першого заступника Керуючого партнера, партнера Адвокатського об`єднання Дебреньової Софії Валеріївни, яка діє на підставі Довіреності від 20 липня 2018 року № 05-2 та протоколу № 1 від 27 червня 2018 року.
Як встановлено відповідачем в оскаржуваному рішенні, адвокат ОСОБА_2.   направив адвокатський запит в своїх інтересах як стягувача, а не для надання правової допомоги своєму клієнту та підписав як адвокат ордер, не маючи на це правових підстав, вдавшись до засобів та методів, що суперечать чинному законодавству.
У цьому контексті колегія суддів зазначає, що згідно з Роз`ясненням щодо вимог до адвокатських запитів, затвердженим рішенням Ради адвокатів України № 53 від 03 липня 2021 року, адвокат вправі направити адвокатський запит не для задоволення особистих інтересів, а лише в межах виконання договору з клієнтом з метою надання останньому правової допомоги.
Отже, подання адвокатом адвокатського запиту є професійним правом адвоката, у зв`язку із наданням правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дисциплінарна палата КДКА Київської області правильно встановила, що підписання адвокатом ОСОБА_2 адвокатського запиту у своїх інтересах та долучення на підтвердження своїх повноважень за договором - ордеру, який свідчить, що саме ОСОБА_2 є адвокатом, який надає правову допомогу собі, як клієнту, - свідчить про недодержання вимог статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та статті 7 Правил адвокатської етики.
Щодо доводів апелянта про те, що відповідач, у порушення ст. 40 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 № 120, розглянув скаргу ОСОБА_1 без присутності ОСОБА_2 , який не зміг взяти участь, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.
Відповідно до вимог статті 40 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності. Під час розгляду справи дисциплінарна палата заслуховує повідомлення члена дисциплінарної палати, який проводив перевірку, про результати перевірки, пояснення адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, та пояснення інших заінтересованих осіб.
Адвокат, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, мають право надавати пояснення, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, подавати докази на підтвердження своїх доводів, заявляти клопотання і відводи, користуватися правничою допомогою адвоката.
У разі неможливості з поважних причин брати участь у засіданні кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури адвокат, стосовно якого розглядається справа, може надати по суті порушених питань письмові пояснення, які додаються до матеріалів справи. Письмові пояснення адвоката оголошуються на засіданні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.
Неявка адвоката чи особи, яка ініціювала питання дисциплінарної відповідальності адвоката, на засідання дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без поважних причин за умови наявності доказів завчасного повідомлення зазначених осіб про місце, день і час засідання не перешкоджає розгляду дисциплінарної справи. У разі повторної неявки зазначених осіб на засідання палати розгляд справи здійснюється за їх відсутності незалежно від причин неявки.
З оскаржуваного рішення відповідача вбачається, що позивачем надавались письмові заперечення на скаргу ОСОБА_1 , оцінка яким надана в оскаржуваному рішенні №13/2023 від 25 січня 2023 року Дисциплінарної палати КДКА Київської області.
Також з рішення вбачається, що адвокат ОСОБА_2. на засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, місце і час розгляду дисциплінарної справи по суті, будь-яких клопотань про поважність причин відсутності або необхідності відкладення розгляду справи не заявляв. 
При цьому, матеріали цієї справи не містять відомостей про повідомлення позивачем відповідачу підстав своєї неявки на засідання КДКА Київської області, що мало місце 25 січня 2023 року, що, відповідно до наведених правових вимог, не перешкоджало КДКА Київської області здійснювати розгляд дисциплінарної справи. Обставини вчасного і належного повідомлення позивача про дату, час і місце засідання КДКА Київської області 25 січня 2023 року позивачем не оскаржуються.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів позивача щодо протиправності оскаржуваного рішення та про порушення порядку його прийняття.
Щодо доводів апелянта про порушення судом першої інстанції положень ч. 4 ст. 159 КАС України, яка визначає, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов може бути кваліфіковано судом як визнання позову, оскільки відповідач у цій справі не подав відзив на позов, то колегія суддів їх відхиляє, як необґрунтовані, адже положення ч. 4 ст. 159 КАС України передбачають право учасників справи на подання заяв по суті справи, а не обов`язок. Крім того, не є обов`язком суду вважати визнання позову суб`єктом владних повноважень у разі неподання ним відзиву на позов без поважних причин. Більше того, таке порушення судом, як вважає апелянт, не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, перелік яких (підстав) наведений у ч. 3 ст. 317 КАС України.
Що стосується доводів апелянта про те, що суд першої інстанції, всупереч ч. 5 ст. 242 КАС України, не врахував правові висновки Північного апеляційного господарського суду, викладені у додатковій постанові від 25.04.2023 у справі № 5020-961/2012, у якій суд взяв до уваги та як доказ Договір про надання правової (правничої) допомоги № 03-43 від 02.01.2019, то колегія суддів вважає їх хибними, оскільки згідно з положеннями ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не постановах апеляційних судів.
Інші доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Щодо розподілу судових витрат, то такі витрати між сторонами у справі не розподіляються, з огляду на результат розгляду справи.
Що стосується клопотання третьої особи про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн, то колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з абзацом 1 частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частинами другою, третьою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Отже, правила розподілу судових витрат відрізняються залежно від суб`єктного складу осіб, які беруть участь у справі. Водночас положеннями статті 139 КАС України не передбачено стягнення в порядку розподілу судових витрат сплаченого суб`єктом владних повноважень судового збору у справі.
Порядок відшкодування судових витрат, понесених третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, врегульовано частиною одинадцятою статті 139 КАС України, згідно якої судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Зміст цієї норми дає підстави для висновку, що право на відшкодування судових витрат, понесених третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, реалізується за правилами розподілу судових витрат, які встановлені для тієї сторони у справі, на боці якої виступала ця третя особа, та залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Подібна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі №480/6187/20, від 19 жовтня 2021 року у справі №520/13581/2020, від 28 вересня 2023 року у справі №640/17408/19.
Колегія суддів враховує, що у цій справі ОСОБА_1 як третя особа заперечував проти позову та підтримував позицію відповідача - суб`єкта владних повноважень.
Отже, судові витрати, понесені ОСОБА_1 як третьою особою, відшкодовуються у тому ж порядку, у якому відшкодовувались би судові витрати відповідача, тобто у порядку частини другої статті 139 КАС України.
Положення частини другої статті 139 КАС України передбачають відшкодування відповідачу - суб`єкту владних повноважень документально підтверджених витрат, пов`язаних лише із залученням свідків та проведенням судових експертиз, та не встановлюють стягнення в порядку розподілу судових витрат на сплату судового збору, сплачених суб`єктом владних повноважень.
З огляду на викладене, судові витрати щодо правничої допомоги, понесені ОСОБА_1 , не розподіляються.
Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 19 грудня 2023 року у справі № 200/14456/21.
Керуючись ст.    243,    315,    316,    322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд
П О С Т АН О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду 17 листопада 2023 року - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду 17 листопада 2023 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Бєлова

Судді                                                                                          Н.В. Безименна,
                                                                                                    
                                                                                                    В.В. Файдюк