ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 липня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 202/21093/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Шальєвої В.А.,     
  
          розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2024 адміністративній справі №202/21093/23 за позовом   ОСОБА_2  до  Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекціїї з питань за контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величко Володимира Олександровича ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,- 

                                                                            ВСТАНОВИВ:

          До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величка Володимира Олександровича в якому позивач просить: скасувати постанову серія ІД 01299033 від 23.11.2023 року про накладення адміністративного стягнення в розмірі 340 гривень, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,за ч. 1 ст.122 КУпАП.
          Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 23.11.2023 року на лобовому склі автомобіля Hyundai Elantra, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 виявила повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ІД № 01299033, відповідно до якої: інспектором з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Величко Володимиром Олександровичем в режимі фото/відео зйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу Hyundai НОМЕР_1 у м. Дніпро, вул. Грушевського 12, відповідальність за яке передбачено ст. 122 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, р. 15 п.15.10 (б) Правил дорожнього руху. У відношенні власника (належного користувача) транспортного засобу буде винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у розмірі 340 грн. 00 коп. без евакуації/з евакуацією.
          Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2024 адміністративній справі №202/21093/23 позовні вимоги ОСОБА_2 до інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величка Володимира Олександровича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - залишино без задоволення.
          Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. 
          Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
          Встановлені обставини справи свідчать про те, що  відповідно до повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ІД 01299033 від 23.11.2023 року, інспектором з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Величко Володимиром Олександровичем в режимі фото/відео зйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу Hyundai НОМЕР_1 у м. Дніпро, вул. Грушевського 12, відповідальність за яке передбачено ст. 122 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, р. 15 п.15.10 (б) Правил дорожнього руху. Повідомлено, що у відношенні власника (належного користувача) транспортного засобу буде винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у розмірі 340 грн. 00 коп. без евакуації/з евакуацією.
           08 грудня 2023 року заступником начальника відділу контролю за стоянкою і зупинкою - інспектором з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Денисюком В.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії 1ДІ № 00455667 до повідомлення серії ІД № 01299033, ОСОБА_1 , як належного користувача транспортного засобу Hyundai Elantra НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.
          Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову вказав, що в даному випадку права позивача не були порушені, та вона не є тією особою, що має право на оскарження спірного рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.
          Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.
          За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
          Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 є власником транспортного засобу Hyundai НОМЕР_1 (а.с.27), а отже прово її користування підтвердження матеріалами справи. 
          Щодо суті правопорушення слід вказати наступне.
          Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
          Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
          Правові та соціальні основи дорожнього руху визначені Законом України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон № 3353-XII) відповідно до статті 14 якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
          Згідно з статтею 53 Закону № 3353-XII юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
          Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
          Згідно з пунктом 1.10 Правил дорожнього руху стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.
          Відповідно до пунктів 15.1, 15.10 Правил дорожнього руху зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.
          Стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах.
          Отже, здійснити стоянку автомобіля на тротуарі можна за умови дотримання трьох вимог, а саме: відсутність дорожнього знаку заборони зупинки; стоянка здійснюється легковим автомобілем чи мотоциклом; стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.
          Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
          Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови, (далі - КУпАП) порушення правил зупинки, стоянки, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
          Згідно з статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
          Відповідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
          З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
          Частиною 1 статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
          У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.
          Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи
          Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
          Отже, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
          Відповідно до частини 1 статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за порушення правил стоянки, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу,
          Відповідно до примітки вказаної статті, Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
          До матеріалів справи долучено фотодокументи із зображенням транспортного засобу Hyundai НОМЕР_1 , з зазначенням: дати та часу фотофіксації, географічних координат місця розташування. Однак з таких неможливо встановити та дослідити замір відстані, який би підтверджував, що місце розташування легкового автомобіля на тротуарі залишило для руху пішоходів менше 2 м. Матеріали фотофіксації не містять чіткої позначки від протилежного краю тротуару, яка б дозволяла визначити вихідні точки вимірювання відстані.
          Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, беззаперечних доказів стоянки транспортного засобу на тротуарі, де заборонена зупинка, та/або де для руху пішоходів залишено менше 2 м, немає.
          За таких обставин, на підставі системного аналізу законодавчих положень, надаючи правову оцінку аргументам сторін, враховуючи принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при винесені оскаржуваної постанови серія ІД 01299033 від 23.11.2023 року не дотримано вимог статей 248 та 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи про адміністративне правопорушення, вирішення такої в точній відповідності з законом, що призвело до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП.
          Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
          Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
          Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
          У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
          З огляду на викладене, враховуючи положення статей 317 та 286 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог.
          Відповідно до положень статті 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
          Керуючись статтями 241, 272, 286, 308, 311, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
          Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2024 адміністративній справі №202/21093/23 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
          Скасувати постанову серія ІД 01299033 від 23.11.2023 року про накладення адміністративного стягнення в розмірі 340 гривень, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,за ч. 1 ст.122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.
          Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 1503,04 грн.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає за виключенням наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва