ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/1073/19  Номер провадження 22-ц/814/1773/24	Головуючий у 1-й інстанції Татіщева Я.В.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Одринської Т.В., 
суддів: Абрамова П.С., Панченка О.О., 
за участю секретаря: Сальної Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава цивільну справу справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частину майна, розподіл майна, сплату грошової компенсації
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2023 року та на додаткове рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2023 року, 
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із вказаним позовом, у якому остаточно визначившись із позовними вимогами, просила:
- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 . Та ОСОБА_2 1/2 частину житлового будинку з допоміжними господарськими будівлям, що розташований в АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 , площею 0,0460 га., кадастровий номер 5320810100:52:061:0057;
- визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку з допоміжними господарськими будівлям, що розташований в АДРЕСА_1 ;
- визнати за нею право власності на 1/4 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 , площею 0,0460 га., кадастровий номер 5320810100:52:061:0057;
- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 . Та ОСОБА_2 автомобіль марки Volkswagen Caddy, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 .
- визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки Volkswagen Caddy, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 ;
- судові витрати, включаючи витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи, стягнути з відповідача.
В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 23.09.2000 року по 30.05.2019 року вона перебувала з відповідачем у шлюбних відносинах. Від подружнього життя мають дочку  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вказує, що упродовж подружнього життя за спільні кошти сторонами було придбано легковий автомобіль Volkswagen Caddy (сплатили 13500 доларів США); за домовленістю право власності на автомобіль було зареєстровано на відповідача. Зазначає, що з моменту припинення шлюбних відносин відповідач позбавляє її можливості користуватися вищевказаним авто; на вимогу щодо виплати їй грошової компенсації за частку власності у автомобілі не реагує.
Крім того, вказує, що ними було поліпшено умови проживання у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 та належить відповідачу. Зазначає, що за час шлюбу на проведення ремонту у вищевказаному будинку (поліпшення умов проживання) ними було витрачено близько 247 000 грн. Зокрема:
1) побудовано новий паркан, вартістю 5000 грн.;
2) встановлено 5 пластикових вікон, вартістю 15000 грн.;
3) замінено повністю труби та батареї на опалення, встановлено новий газовий котел, вартістю 35 000 грн.;
4) проведено ремонт у ванній кімнаті, вартістю 10 000 грн.;
5) зроблено перепланування жилих кімнат та ремонт у них, вартістю 30 000 грн.;
6) прибудовано коридор з туалетом, вартістю 30 000 грн.;
7) замінено вхідні двері, вартістю 5 000 грн.;
8) встановлено дерев`яні міжкімнатні двері, вартістю 10 000 грн.;
9) зроблено вимощення кругом будинку, вартістю 10 000 грн.;
10) утеплено будинок пінопластом, вартістю 25 000 грн.;
11) побудовано цегляний туалет у дворі, вартістю 7 000 грн.;
12) побудовано підхідний погріб, вартістю 10 000 грн.;
13) побудовано цегляну баню у дворі, вартістю 5 000 грн.;
14) перекрито дах на будинку, вартістю 50 000 грн.
Пояснює, що вартість спірного будинку істотно збільшилась в результаті здійснених за час шлюбу невід`ємних поліпшень, проведення переобладнання та ремонтних робіт.
30.05.2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Останнім часом у них склалися напружені стосунки щодо порядку користування майном, відповідач вважає, що зазначене майно належить тільки йому, а колишня дружина не має на нього права. Внаслідок таких обставин, з метою визнання своїх майнових прав вона була вимушена звернутися до суду.
Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : 
- 1/2 частину житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та в цілому складається із: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 64,9 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м.); «Б, б1, б2» - сараю-літньої кухні; «б» погребу; «Г» - вбиральні; «Д» - літнього душу; № 2, 4 огорожі; № 5 ями вигрібної; «І» - замощення;
- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0460 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5320810100:52:061:0057; 
- автомобіль марки Volkswagen Caddy, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 ,, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , 2012 року випуску.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на:
- 1/4 частину житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та в цілому складається із: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 64,9 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м.); «Б, б1, б2» - сараю-літньої кухні; «б» погребу; «Г» - вбиральні; «Д» - літнього душу; № 2, 4 огорожі; № 5 ями вигрібної; «І» - замощення;
- 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0460 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5320810100:52:061:0057;
- 1/2 частину автомобіля марки Volkswagen Caddy, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 ,, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , 2012 року випуску.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 3018 грн 95 коп.
Рішення суду мотивовано тим, що спірний автомобіль був придбаний у період перебування та проживання у зареєстрованому шлюбі, і дана обставина не спростовувалася й самим відповідачем, також відповідачем не доведено, що майно було придбане за його особисті кошти.
Щодо визнання права власності на частину майна, суд врахував те, що сторони проживали разом у спірному домоволодінні протягом 19 років подружнього життя,сторонами було зроблено капітальний ремонт спірного будинку, внаслідок чого, його вартість та якісні характеристики істотно збільшилися.

Разом з тим 19.12.2023 року представник позивача - адвокат Чумарний А.І. надіслав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо компенсації здійснених позивачем судових витрат (витрати пов`язані з проведенням експертизи).
Додатковим рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені нею судові витрати на проведення експертизи в розмірі 9152 грн 64 коп.

Не погодившись із вказаними рішеннями, їх в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення і додаткове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що спірний житловий будинок у 2004 році йому подарували його батьки. В будинку проводився поточний ремонт для поліпшення житлових умов. Позивач не надала докази на підтвердження того, що вона надавала кошти на ремонт житлового будинку. 
Вказував, що позивачкою не надано доказів на підтвердження істотного збільшення вартості первинного об`єкта нерухомості, який належить йому на праві приватної власності. При цьому суд не встановив, що збільшення вартості майна відбулося за рахунок особистих коштів позивачки.
Зазначав, що суд не встановив джерело набуття коштів для придбання спірного автомобіля та визнав право власності на 1/2 частку автомобіля. 
Також вказував, що судом у порушення норм процесуального права відкрито провадження без сплати судового збору позивачем, також позивачем не надано документів походження майна. Крім того, суд незаконно призначив експертизу.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення та додаткове рішення - залишити без змін.
Відзив обґрунтовано тим, що рішення суду є законним, обґрунтованим та таким, що ґрунтується на належних та допустимих доказах. 
Вказувала, що під час дарування будинку у 2004 році, його вартість становила до початку будівельних робіт 23 174,00 грн. За час їх спільного проживання були проведені будівельні роботи, капітальний ремонт та реконструкція, після чого його вартість збільшилась у 20 разів, що підтверджується будівельно-технічною експертизою. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Судом встановлено, що 23.09.2000 року у Гребінківському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 30.05.2019 року у справі №528/249/19 вказаний шлюб було розірвано (а.с. 12, Т. 1). 20.05.2004 року між ОСОБА_6 (дарувальником) та ОСОБА_2 (обдарованим) був укладений договір дарування жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею - 65,1 кв.м., житловою площею - 42,2 кв.м.); «Б, б1, 62» - сараю-літньої кухні; «б» - погребу; «Г» - вбиральні; «І» - замощення; № 2, 4 - огорожа, який посвідчено приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Боровик О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 702. Відповідно до умов договору серії ВВС № 656699 від 20.05.2004 року дарунок зазначеного житлового будинку оцінено у 23174,00 грн (а.с. 65, Т. 1).
Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Лубенське МБТ) номер витягу № 3700090 від 27.05.2004 року, реєстраційний номер 5165503, житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності у частці 1/1, відповідно до договору дарування серії ВВС №656699 від 20.05.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Боровик О.В., є власністю ОСОБА_2 (а.с. 13, 66 т.1)
Як вбачається зі Свідоцтва про право власності на нерухомо майно серії НОМЕР_4 від 23.11.2015, Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, номер витягу 48148416 від 23.11.2015 року, реєстраційний номер 78332133208, земельна ділянка площею 0,046 га з кадастровим номером 5320810100:52:061:0057, що розташована в АДРЕСА_1 , на праві приватної власності є власністю ОСОБА_2 (а.с. 67-68 т.1)
Вказане підтверджується також Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5310038012019 від 21.03.2019 року (а с. 19-21, т.1)
Згідно з Витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,0460 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 532810100:52:061:0057, номер витягу 2147/0/210-19 від 21.03.2019 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 81687,00 грн. (а.с. 22 т.1)
Крім того, зі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 від 28.11.2014 року вбачається, що транспортний засіб Volkswagen Caddy, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_5 , 2012 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказане підтверджено інформацією, наданою 08.11.2019 ТСЦ №5343 РСЦ МВС у Полтавській області, відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 08.11.2019 року (a.c. 32, 69, T. 1).
Відповідно до товарних чеків та актів про надання послуг з ремонту/обслуговування спірного автомобіля, наданих суду відповідачем, вбачається, що з 28.08.2019 року по 04.02.2020 року ОСОБА_2 витрачено 31433,00 грн на ремонт та обслуговування (a.c. 78-82, T.1).
Відповідачем ОСОБА_2 станом на 26 березня 2019 року проведено технічну інвентаризацію будинку та виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено, що домоволодіння в цілому складається з: «А- 1» - житлового будинку (загальною площею - 64,9 кв.м., житловою площею - 39,2 кв.м.); «Б, б1, б2» - сараю-літньої кухні; «б» - погребу; «Г» - вбиральні; «Д» - літнього душу; № 2, 4 - огорожі; № 5 - ями вигрібної; «І» - замощення (а.с.14-16).
В інформаційній довідці ФОП ОСОБА_7 від 22.10.2020 року № 1771, яка видана ОСОБА_2 , надано коротку технічну характеристику житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 123, T. 1).
Із матеріалів справи вбачається, що 02.11.2019 року ПП «Бюро послуг та консультацій» проведено незалежну оцінку об`єкту нерухомого майна «житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами», що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , згідно висновку ринкова вартість об`єкту оцінки становить 473293,00 грн. (а.с. 17-18, Т. 1).
Відповідно до висновку експерта № 992/1955-1956 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 528/1073/19, складеного 31.12.2021 року, викладено два варіанти переліку проведених в спірному домоволодінні робіт за період часу від 20.05.2004 року по день звернення до суду (07.11.2019 року) та вартості таких робіт. А саме:
- загальна вартість фактично виконаних будівельних робіт з будівництва (ремонту, реконструкції, переобладнання) житлового будинку та погосподарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , проведених у вказаний період, які підлягають натурно-інструментальному обстеженню та підтверджуються документально, за виключенням робіт по ремонту даху та влаштуванню системи опалення і встановленню сталевих радіаторів, становить 246897,00 грн;
- загальна вартість фактично виконаних будівельних робіт з будівництва (ремонту, реконструкції, переобладнання) житлового будинку та погосподарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 , проведених у вказаний період, які підлягають натурно-інструментальному обстеженню, без урахування робіт по здійсненню ремонту даху та влаштуванню системи опалення і встановленню сталевих радіаторів та робіт, виконання яких підтверджуються документально, становить 163827,00 грн (а.с. 184-230, т. 1).
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання спільною сумісністю власністю подружжя автомобіля марки Volkswagen Caddy, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 та визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спірного автомобіля, суд першої інстанції виходив з того, що спірний автомобіль був придбаний у період перебування та проживання у зареєстрованому шлюбі сторін, відповідачем не спростовувалась вказана обставина, а також відповідач не довів його придбання за особисті кошти. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.
Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно ч. 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
З ч. 1 ст. 70 СК України вбачається, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст.ст. 77, 78 ЦПК України), і це є її процесуальним обов`язком (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).
Крім того, Верховний Суд України у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 зазначив, що конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).
Особистими можуть бути кошти або майно, які один з подружжя отримав до укладення шлюбу, що має підтверджуватися належними документами (договір купівлі-продажу майна, виписка з банківського рахунку тощо).
Статтею 392 ЦК установлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Крім того, компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно.
Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд не встановив джерело набуття коштів для придбання спірного автомобіля та визнав право власності на 1/2 частку автомобіля, оскільки відповідачем не спростовано, що вказаний автомобіль придбано за його особисті кошти.
Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись з рішенням місцевого суду в частині визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 1/2 частину житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0460 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за вказаною адресою , а також визнання права власності за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину цього житлового будинку та 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0460 га, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Тлумачення пункту 3 частини першої статті 57 СК України свідчить, що у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти таке майно є особистою приватною власністю.
Отже, саме на позивача покладався обов`язок доведення існування підстав, передбачених частиною першою статті 62 СК України, оскільки у даному випадку спростовується презумпція особистої приватної власності відповідача.
Разом з тим відповідно до частини першої статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватися внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинно бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик.
Аналіз частини першої статті 62 СК України свідчить, що визнання майна дружини, чоловіка за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя пов`язується із наявністю у сукупності двох умов:
1) істотність збільшення вартості майна. Істотність має визначальне значення, так як необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального удорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті. Істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя;
2) істотність збільшення вартості має бути пов`язана зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном. Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна. Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інших чинників, які не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат подружжя чи іншого, не власника, з подружжя, у майно, не повинні враховуватися у зв`язку з тим, що законодавець у статті 62 СК України не називає їх як підстави для визнання особистого майна одного з подружжя спільним майном.
Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 453/320/16-ц.
Під трудовими затратами необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна.
Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх його обставин.
Істотність збільшення вартості майна має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником.
У такому випадку, якщо суд встановить наявність понесених затрат з боку іншого подружжя - не власника, однак не визнає такі затрати істотними, то цей з подружжя може вимагати грошової компенсації понесених затрат, якщо такі затрати понесені під час перебування у шлюбі.
У разі збільшення вартості майна внаслідок тенденції загального подорожчання об`єктів нерухомості, інфляційних та інших об`єктивних процесів, не пов`язаних з внесками подружжя чи одного з них, визнання особистого майна одного з подружжя спільною сумісною власністю подружжя буде нести, як наслідок, непропорційне втручання у власність майна одного з подружжя, який набув таку власність до шлюбу.
При посиланні на вимоги статті 62 СК України як на підставу виникнення спільної сумісної власності подружжя, позивач мав довести, що збільшення вартості майна є істотним і у таке збільшення були вкладені його окремі (власні) кошти чи власна трудова діяльність.
Зазначені висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20).
Судом правильно встановлено, що житловий будинок та земельна ділянка є об`єктами особистої приватної власності відповідача відповідно до положень ч. 1 ст. 57 СК України.
Для визнання особистого нерухомого майна одного з подружжя спільним майном подружжя істотність збільшення вартості майна має відбутися так, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної власності, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає несуттєвим, малозначним порівняно з тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу в результаті спільних трудових або грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником.
Водночас матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про істотність збільшення вартості майна, яке є малозначним порівняно з тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу в результаті спільних трудових або грошових затрат подружжя.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В матеріалах справи відсутні належні та беззаперечні докази, які підтверджують факт трудових чи грошових затрат позивачки у збільшення вартості спірного майна.
Вказані обставини позивачем не доведені, зокрема, відсутні квитанції на її ім`я про придбання будівельних матеріалів, або ж надання грошових коштів для здійснення такого будівництва.
Колегія суддів приходить до висновку, що доводи відповідача про те, що позивачкою не надано доказів на підтвердження істотного збільшення вартості первинного об`єкта нерухомості, який належить йому на праві приватної власності, є слушними та підлягають до задоволення. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Ураховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню в частині задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  про визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1  та ОСОБА_2 1/2 частину житлового будинку з допоміжними господарськими будівлям, що розташований в АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 , площею 0,0460 га., кадастровий номер 5320810100:52:061:0057 та визнання за нею права власності на 1/4 частину вказаного майна. В іншій частині рішення слід залишити без змін.
Стосовно додаткового рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2023 року, слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Тлумачення положень ст. 270 ЦПК України дає змогу дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи (частина третя статті 133 ЦПК України).
Процесуальні питання розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України.
Так, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.
Ураховуючи те, що висновок експерта № 992/1955-1956 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 528/1073/19, складеного 31.12.2021 року, стосується позовних вимог, у задоволенні яких апеляційним судом відмовлено, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача таких витрат, колегія суддів не вбачає.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що додаткове рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2023 року слід скасувати та відмовити у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Чумарного Анатолія Івановича про ухвалення додаткового рішення щодо компенсації здійснених судових витрат пов`язаних з проведенням експертизи.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином із ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2140,94 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 383, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2023 року у частині визнання спільною сумісною власністю подружжя 1/2 частину житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями, на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0460 га та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/4 частину житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 частину земельної ділянки площею 0,0460 га, кадастровий номер 5320810100:52:061:0057 - скасувати. Ухвалити в цій частині нове.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  про визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1  та ОСОБА_2 1/2 частину житлового будинку з допоміжними господарськими будівлям, що розташований в АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 , площею 0,0460 га., кадастровий номер 5320810100:52:061:0057 - відмовити.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  про визнання за нею права власності на 1/4 частину житлового будинку з допоміжними господарськими будівлям, що розташований в АДРЕСА_1 та 1/4 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 , площею 0,0460 га., кадастровий номер 5320810100:52:061:0057 - відмовити.
В іншій частині рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2023 року - залишити без змін.
Додаткове рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2023 року - скасувати. 
У задоволенні заяви представника позивача - адвоката Чумарного Анатолія Івановича про ухвалення додаткового рішення щодо компенсації здійснених судових витрат пов`язаних з проведенням експертизи - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2140,94 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                 Т.В. Одринська 

Судді                                         О.О. Панченко 

                                                                       П.С. Абрамов