ПОСТАНОВА 
Іменем України

01 липня 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 394/878/23
провадження № 22-ц/4809/445/24 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Дуковського О.Л. (головуючий, суддя-доповідач),
Голованя А.М., Письменного О.А. (судді)

Учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач - ОСОБА_1 . 

Розглянувши в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2023 року, у складі головуючого судді Краснопольської Л.П. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обгрунтування позову посилався на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 21.07.2008.
Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача та Наказом банку про затвердження Витягу із Умов та Правил надання банківських послуг. Підписавши заяву, між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором, і містить в собі зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1056 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Згідно Договору відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua або інший інтернет-SMS-ресурс, зазначений банком). Позивач відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача www.privatbank.ua АТ КБ «Приватбанк», керуючись законодавством України, публічно пропонував невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікував «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. 21.07.2008 року відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування, з використанням кредитної карти «Універсальна» 30 днів пільгового періоду». В цій же Довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». Банком на підставі надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку.
Позивач вказував, що в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 33000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, банк керувався п.п. 3.2, 3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його зміну за рішенням та ініціативою банку.
У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 23.08.2023 , відповідач має заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 21.07.2008 в розмірі - 36865, 22 грн, яка складається із: 29803, 50 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7061,72 грн - заборгованість за відсотками за користуванням кредитом.
Просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати.
Заочним рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2023 року задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 21.07.2008 в розмірі 29803,50 грн . 
У задоволенні інших вимог відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 2168, 67 грн . 
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати заочне рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача відсотки за користування кредитом у сумі 7061, 72 грн , а в іншій частині рішення суду залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції в частині яка оскаржується, є незаконним та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального права.
Відповідач при укладенні кредитного договору був належним чином ознайомлений з його умовами, акцептував пропозицію банку, отримав кредитну картку, користувався кредитними коштами, а також визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору.
       Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для стягнення із відповідача відсотків по кредиту та не взяв до уваги, що відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій зазначено основні умови кредитування, зокрема і погоджену відсоткову ставку.
       Вказує, що відповідач договір між банком у встановленому порядку не оскаржував ,а тому погоджується із усіма його умовами.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції виходив із відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачем конкретних умов кредитного договору, а тому позовні вимоги у цій частині є необґрунтованими та недоведеними.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.
За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки, ціна позову становить 36 865,22 грн, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в частині, що оскаржується, у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено, що предметом спору в даному провадженні є кредитні правовідносини. Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами договору, нормами Цивільного кодексу України.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач заповнив та підписав заяву б/н 21.07.2008 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитній картці (а.с. 25).
21.07.2008 відповідач підписав довідку про умови кредитування, з використанням кредитної карти «Універсальна» 30 днів пільгового періоду», в якій ОСОБА_1 власним підписом підтвердив, що «з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений», що банком на підставі надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку (а.с. 26-40).
Звернувшись із даним позовом до суду позивач надав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку (а.с. 15-24), ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua. 
Також позивачем надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 21.07.2008, укладеного між АТ КБ «Приват банком» та ОСОБА_1 станом на 23.08.2023 (а.с. 3-12).
Позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 21.07.2008 в розмірі - 36865,22 грн, яка складається із: 29803,50 грн - заборгованість за тілом кредиту; 7061,72 грн - заборгованість за відсотками за користуванням кредитом.
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 29803 грн 50 коп, не оскаржується, суд згідно зі статтею 367 ЦПК України в цій частині його не переглядає.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК).
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).
Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612ЦК України).
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відсутні підтвердження про погодження між сторонами умов кредитного договору, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). 
Тому, рішення суду в частині відмови про стягнення процентів за користування кредитом є обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній частині без змін.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.
Заочне рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2023 року, в частині яка оскаржується - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                                         О.Л. Дуковський 

Судді:                                                                         А.М. Головань 

О.А. Письменний