16.09.24
22-ц/812/1290/24
Єдиний унікальний номер судової справи: 490/10194/23
Номер провадження 22-ц/812/1290/24 Cуддя - доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючого - Крамаренко Т.В.,
суддів: Тищук Н.О., Царюк Л.М.,
із секретарем судового засідання – Андрієнко Л.Д.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 , подану в його інтересах 
адвокатом Ярмоловичем Олексієм Євгеновичем
на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2024 року, ухвалене під головуванням судді - Гуденко О.А. в приміщенні того ж суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 в інтересах якої діяла адвокат Вдовиченко І.С., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 20 листопада 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_4 . 
Шлюбно - сімейні відносини між сторонами не склалися. Фактично шлюбні відносини припинені з квітня 2023 року, а рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 серпня 2023 року шлюб між сторонами розірвано.
На даний час ОСОБА_2 разом з дітьми має тимчасовий прихисток у Сполученому Королівстві Великої Британії і Північної Ірландії, Англія, графство Дорсет, винаймає житло на підставі договору оренди. Позивачка повністю утримує неповнолітній дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , самостійно забезпечує їх належними матеріально-побутовими умовами проживання, за власний кошт винаймає житло для проживання дітей, несе витрати з харчування дітей, забезпечує їх належним одягом та речами. Крім того, забезпечує належні умови повноцінної освіти дітей та несе всі витрати пов`язані з освітнім процесом, несе всі матеріальні витрати з питань освіти, розвитку та здоров`я дітей, при цьому відповідач участі у цих питаннях не приймає.
ОСОБА_1 має банківські рахунки в різних банківських установах, де містяться значні грошові кошти. Крім того, у власності відповідача є нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , квартира АДРЕСА_2 , квартира АДРЕСА_3 , квартира АДРЕСА_4 . 
Дохід відповідача є значно вищим ніж середній та є достатнім для утримання двох неповнолітніх дітей. Інших дітей та утриманців відповідач не має. Майновий стан відповідача та спосіб життя дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання синів у твердій грошовій сумі у розмірі 30 000 грн. на кожну дитину. Вказаний розмір є достатнім щоб забезпечити рівність обов`язків батьків щодо утримання дітей та належний рівень життя дітей, які тимчасово перебувають у Сполученому Королівстві Великої Британії і Північної Ірландії, Англія, графство Дорсет.
Зазначає, що вказаний розмір аліментів буде відповідати найкращим інтересам дітей та забезпечить їх повноцінний розвиток та задоволення потреб пов`язаних з харчуванням, навчанням, фізичним розвитком, організацією дозвілля та задоволенням матеріально-побутових потреб. Такий розмір стягуваних аліментів не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітніх дітей.
Посилаючись на викладене та на те, що батько дітей не надає матеріальної допомоги на утримання спільних синів, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 30 000 грн на кожного щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення повноліття кожною дитиною. Здійснити розподіл судових витрат.
У відзиві на позов, який надійшов до суду 01 листопада 2023 року відповідач позовні вимоги визнав частково в розмірі по 3 000 грн щомісячно на кожну дитину. Розмір заявлених аліментів позивач обґрунтовує тим, що відповідач отримував дохід у 2021-2022 роках, відповідно до трудового контракту моряка від 23 березня 2022 року, термін дії 4 місяці, заробітна плата відповідача з місця роботи становила 14 000 доларів США, розрахункових рахунків відповідача за 2021 рік, довідки про фінансовий стан від 30 вересня 2022 про рахунки відповідача. Проте, в 2021-2023 роках сторони перебували у шлюбі, а тому всі грошові кошти наявні у подружжя за вказаний період були витрачені подружжям на потреби та в інтересах сім`ї. Відповідач на теперішній час не працює, будь-яких доходів не отримує, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 01 листопада 2023 за період з I кварталу 2021 року по III квартал 2023, що спростовує доводи позивачки про отримання доходів відповідачем у 2021-2023 роках.
Вказує на те, що квартири за адресами: АДРЕСА_5 , придбана 15 березня 2016 року; АДРЕСА_6 , придбана 29 травня 2013 року, придбані у період шлюбу, тому належать сторонам на праві спільної сумісної власності, відповідно до ст. 60 СК України.
Зазначає, про те, що позивачка самостійно вирішила проживати з дітьми у Сполученому Королівстві Великої Британії і Північної Ірландії, тому це не означає, що він повинен сплачувати аліменти у розмірі, що необхідний для проживання дітей та позивачки в іншій країні, крім того в м. Миколаєві позивач разом з відповідачем є співвласниками двох квартир, в яких позивачка може проживати разом з дітьми. Також, на підставі тимчасового прихистку, позивачу та дітям, Сполученим Королівством Великої Британії і Північної Ірландії щомісячно надається грошова допомога, яка забезпечує їх проживання у цій країні. Більш того, чинним законодавством України не передбачено обов`язок платника аліментів сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі, який забезпечуватиме проживання дітей у інших країнах світу. 
10 травня 2024 року представником позивача надано додаткові письмові пояснення, в яких адвокат посилається на те, що позивачкою надано інші докази на підтвердження майнового стану відповідача, також його можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі підтверджується банківськими виписками по його рахункам.
Витрати відповідача протягом 2022-2024 значно перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, при цьому відповідачем не доведено джерело походження коштів. Позивач просить суд врахувати вказані обстави під час визначення розміру аліментів, врахувати наявність рухомого та нерухомого майна, обсяг якого свідчить про значні статки відповідача та те, що відповідач є працездатним, інших неповнолітніх осіб на утриманні не має. За час тривалого судового розгляду відповідач жодного разу не запропонував своєї матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, при цьому мешкає в Сполученому Королівстві Великої Британії і Північної Ірландії, Англія та має міжнародні контракти та високий рівень життя та доходу. Майновий стан відповідача дозволив останньому в 2023 році, перебуваючи за межами країни придбати новий автомобіль марки MERCEDES, номер KU67RYO. Протягом 2022-2023 років відповідач активно виводив кошти з банківських рахунків, що свідчить про навмисне приховування ним доходу.
Представником відповідача адвокатом Ярмоловичем О.Є. подано письмові заперечення на вказані додаткові пояснення позивачки, в яких зазначає, що в 2021-2023 роках відповідач та позивач перебували у шлюбі, тому всі грошові кошти наявні у подружжя за вказаний період були витрачені на потреби та в інтересах сім`ї. Сам по собі оборот коштів на банківських рахунках відповідача за 2021-2023 роки не підтверджує, що вони є доходами відповідача та підтверджують його майновий стан на теперішній час.
Відповідач на теперішній час не працює, будь-яких доходів не отримує, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 01.11.2023 за період з I кварталу 2021 року по III квартал 2023, що спростовує доводи позивача про отримання доходів відповідачем у 2021-2023 роках.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 13 000 грн щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2023 року і до досягнення повноліття кожною дитиною. Вирішено питання про судовий збір.
Рішення суду мотивоване тим, що відповідач є працездатним, згідно з наявними матеріалами справи протягом 2021-2022 років отримував заробітну плату в середньому не менше 300 000 - 400 000 грн щомісячно, має можливість працювати згідно спеціальності, адже перебуває за межами України та має діючий паспорт моряка. До того ж було враховано його стан здоров`я, відсутність у відповідача інших утриманців, та інші обставини, що мають істотне значення при вирішенні даного спору, а відтак дійшов висновку про часткове задоволення позову. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з доведеної матеріалами справи можливості відповідача сплачувати аліменти у такому розмірі - 13 000 грн. на кожну дитину, що становить чотирикратний розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку), що забезпечить якнайкраще задоволення потреб дітей згідно вимушених сучасних реалій обставин їх життя в умовах збройної агресії росії проти України.
Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Ярмолович О.Є. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з нього на користь позивачки аліменти на кожну дитини у розмірі 3200 грн. щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2023 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги, що чинним законодавством України не передбачено обов`язок платника аліментів сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі, якій забезпечуватиме проживання дітей у інших країнах світ. А відтак доводи позивачки, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на дітей розмір, який забезпечуватиме проживання дітей у Сполученому Королівстві Великої Британії і північної Ірландії є безпідставними та не ґрунтуються на чинному законодавстві України. Вказує на те, що судом не вказано на підставі яких доказів судом визначено чотирикратний розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначає, що будь-яких доказів про наявність доходів у відповідача станом на теперішній час, матеріали справи взагалі не містять, суд дійшов висновку про можливість сплачувати аліменти у розмірі 13 000 грн щомісячно на кожну дитини на підставі припущень. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Справа з урахуванням ціни позову та положень частини 1 статті 369 ЦПК України (в редакції закону, яка діяла на день подання апеляційної скарги з урахуванням пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи» № 3831-IX від 19 червня 2024 року).
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.
З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що з 20 листопада 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 серпня 2023 року розірвано (т.1 а.с. 26, 130-132).
Під час шлюбу у сторін народились діти: сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.с. 27-28). 
На даний час позивачка разом з дітьми має тимчасовий прихисток у Сполученому Королівстві Великої Британії і Північної Ірландії, Англія, графство Дорсет та проживає в орендованому житлі, діти навчаються у відповідних навчальних закладах Англії та паралельно закінчили відповідно 7 клас та 3 клас Миколаївського ліцею № 22 Миколаївської міської ради Миколаївської області (т.1 а.с.40-55, 56-69).
Відповідачу 23 квітня 2023 року видано паспорт посвідчення особи моряка серії НОМЕР_1 , а відтак має можливість працювати моряком (т.1 а.с.70)..
Відповідно до трудового контракту моряка укладеного між ОСОБА_1 та НАФТОМАР ШИППІНГ ЕНД ТРЕЙДИНГ КО ЛТД (NAFTOMARSHIPPINGANDTRADINGCOLTD) від 23 березня 2022 року, термін дії 4 місяці, заробітна плата відповідача за цим місцем роботи становила 14 000 доларів США (т.1 а.с.90-95).
Згідно розрахункових листів моряка дохід відповідача складав за липень-листопад 2021 також приблизно 14 000 доларів США на місяць (т.1 а.с. 96-114).
Згідно інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, у власності відповідача перебуває наступне нерухоме майно: АДРЕСА_1 , квартира АДРЕСА_2 , квартира АДРЕСА_3 , квартира АДРЕСА_4 . 
Квартира АДРЕСА_2 , придбана 15 березня 2016 року та квартира АДРЕСА_3 , придбана 29 травня 2013 тобто у період шлюбу, тому належать сторонам на праві спільної сумісної власності.
З копії заявки на страхування транспортного засобу вбачається, що ОСОБА_1 придбано в Англії 17 квітня 2023 року автомобіль марки MERCEDES р/н НОМЕР_2 (т.1 а.с.194-198).
Відповідно до наданої інформації Головним центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відповідач ОСОБА_1 виїхав за межі території України (т.1 а.с.т.1 а.с.212)
З наданої на виконання ухвали суду від 21 березня 2024 року інформації АТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_1 має в АТ «Ощадбанк» банківський вклад, по якому здійснено оборот коштів у розмірі 900 000 грн. за період 13 січня 2022 року - 14 квітня 2022 року 
Крім того, ОСОБА_1 також має відкриті банківські рахунки, а саме: за рахунком № НОМЕР_3 (в гривні), відкритим 31 грудня 2021 року, здійснено загальний оборот коштів за період з 02 січня 2022 року - 11 липня 2023 року на суму 4 789 394, 08 грн.; за рахунком № НОМЕР_4 (в доларах США), відкритим 08 грудня 2021 року, здійснено загальний оборот коштів за період з 31 січня 2022 року - 02 березня 2023 року на суму 39 060 доларів США 67 центів (т.2 а.с.7-68).
Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). 
За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.
Як на підставу задоволення своїх вимог щодо стягнення аліментів з відповідача у розмірі 30 000 грн. щомісячно на кожну дитину, позивачка посилається на те, дохід відповідача є значно вищим ніж середній та є достатнім для утримання двох неповнолітніх дітей. Інших дітей та утриманців відповідач не має. Майновий стан відповідача та спосіб життя дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання синів у твердій грошовій сумі у розмірі 30 000 грн. на кожну дитину. Вказаний розмір є достатнім щоб забезпечити рівність обов`язків батьків щодо утримання дітей та належний рівень життя дітей, які тимчасово перебувають у Сполученому Королівстві Великої Британії і Північної Ірландії, Англія, графство Дорсет.
Заперечуючи проти такого розміру аліментів, відповідач вказував на те, що на теперішній час не має стабільного доходу, який би дозволяв сплачувати аліменти про30 000 грн. щомісячно на кожну дитину.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд дійшов вірного висновку про наявність підстав покладення обов`язку на відповідача щодо сплати аліментів щомісячно на користь позивачки для утримання дітей до досягнення повноліття. 
Разом з тим, визначаючи розмір стягнутих аліментів у сумі 13 000 грн. щомісячно на кожну дитину судом не в повній мірі було враховано наступне. 
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).
Згідно з положеннями статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровся та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, утому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судому разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Законом України від 17 травня 2017 року № 037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».
Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін до статті 182 СК України - 30 %). 
Так, вказавши на наявність у відповідача доходу та можливість працювати згідно спеціальності, оскільки перебуває за межами України та має діючий паспорт моряка, судом не було враховано, що відповідач отримував заробітну плату в середньому не менше 300 000 грн - 400 000 грн щомісячно протягом 2021-2022 років, грошові кошти, які знаходилися на банківських рахунках, відкритих на ім`я відповідача були зняті з 2021 року до березня 2023 року тобто у період шлюбу з позивачкою. Придбання відповідачем автомобіля у квітні 2023 року також було здійснено під час перебування у зареєстрованому шлюбі, що відповідно до вимог ст. 60 СК України є спільним сумісним майном подружжя, а відтак посилання позивачки на вказані обставини щодо наявності особистого доходу відповідача не заслуговують на увагу.
До того ж, доказів на підтвердження наявності будь - якого доходу у відповідача на час звернення до суду з даним позовом матеріали справи не містять.
А відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є слушними. 
За такого, на думку колегії розмір аліментів, стягнутих з відповідача підлягає зменшенню до 7 000 грн. щомісячно на кожну дитину та до досягнення кожною дитиною повноліття.
Вказаний розмір аліментів відповідатиме вимогам розумності і справедливості, і разом із тим, є співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання. 
За таких обставин, рішення суду на підставі п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру стягнутих з відповідача аліментів з 13 000 грн. до 7000 грн. щомісячно, на кожну дитину та до досягнення кожною дитиною повноліття.
Разом з тим, вказаний розмір аліментів відповідно до вимог статті 192 СК України згодом може бути збільшено або зменшено за наявності для цього підстав. 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Ярмоловичем Олексієм Євгеновичем - задовольнити частково.
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2024 року в частині розміру аліментів - змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 7 000 гривень щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2023 року і до досягнення повноліття дитиною.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 7 000 гривень щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2023 року і до досягнення повноліття дитиною.
В іншій частини рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: Н.О. Тищук

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 16 вересня 2024 року.