КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 756/12304/23
провадження № 22-ц/824/10377/2024
 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
01 липня 2024 року                                                                                               м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
судді - доповідача Кирилюк Г. М. 
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І., 
 
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 року в складі судді Яценко Н. О.,
 
встановив:
 
25.09.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Посилалась на ті підстави, що   перебувала  з  відповідачем  в зареєстрованому  шлюбі з  06  жовтня  2017 року.
В шлюбі народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 травня 2023 року (справа №756/4642/23), шлюб між нею та відповідачем розірвано.
Зазначала,  що  донька  зареєстрована  та проживає разом з нею та починаючи з травня 2023 року знаходиться повністю на її утриманні.
Відповідач   працездатний, інших осіб на  утриманні  немає, отримує дохід, стан здоров`я дозволяє   йому працювати,   а тому вважає,  що останній  має можливість  сплачувати  аліменти  в розмірі  4 000  грн, що     буде достатнім для   гармонійного  розвитку дитини. 
Посилаючись на  вказані  обставини ОСОБА_1   просила  суд  стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн, починаючи з дня звернення  з позовом і до повноліття дитини.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн щомісячно, починаючи з 25.09.2023 року і до повноліття дитини.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 073, 60 грн.
04.04.2024 ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд»подав апеляційну скаргу, в якій просить  рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 рокускасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.  Призначити йому  аліменти у мінімальному гарантованому розмірі - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суму 6 283 грн вважати стягнутою та відрахованою від загальної суми аліментів, які він  має  сплатити за минулий час.
Вважає   оскаржуване  судове рішення  незаконним,  необґрунтованим та прийнятим  в частині   розміру  суми аліментів з порушенням  норм матеріального  права. 
Свої доводи обґрунтовує тим, що  через  систему "Електронний суд"  ним було  надано суду першої інстанції  відомості з Державного реєстру осіб-платників податків про суми виплачених доходів та отриманих податків від 16.02.2024 та довідку з реєстру Пенсійного фонду України форми  ОК-5 від 22.01.2024, що підтверджує відсутність  у нього доходу.
Аліменти в сумі 4 000 грн перевищують  мінімально рекомендований розмір аліментів, який відповідно до  ч. 2 ст. 182 СК  України може бути  присуджений судом  у разі достатності  заробітку (доходу)  платника аліментів.  
Зазначив що  він  тривалий час і досі має неврологічне захворювання, яке суттєво впливає на його працездатність і відповідно на можливість отримувати дохід.
Суд першої інстанції   вирішив, що  до стану  здоров`я  відноситься лише наявність   чи відсутність  групи інвалідності,  чим неправильно  застосував  норму матеріального  права, що по  відношенню   до  нього  виглядає  упереджено.   
Вважає  що  аліменти у відповідності до ч. 2 ст.  182 СК  України  йому мають  бути призначені  у мінімальному гарантованому розмірі - 50  відсотків прожиткового  мінімуму  для дитини відповідного  віку.  
На спростування  доводів   позивача  про те, що  він з  травня  2023 року  не  бере участі у вихованні та утриманні  доньки, надав до   апеляційної скарги нові докази :  світлини-знімки його  спілкування  з дитиною у застосунку  месенджері  "Telegram" за період   від травня  2023 року,  спілкування  з членом батьківського  комітету  дитячого  садочка  "Universal Bank" та 22 квитанції  з своєї  банківської картки "Universal Bank". 
Наведені  докази підтверджують, що  він   фактично  брав участь  у вихованні  шляхом  спілкування  з дитиною.  Участь  в утриманні дитини   по домовленості із  ОСОБА_1 здійснював  іноді  в грошовій  формі,  але переважно  в натурі  у міру своїх фактичних    і реальних  можливостей (запитував що потрібно  для  дитини та купував особисто,  частково  покривав витрати на дитячий садочок). 
Зазначив, що  у  квітні  та до  18  травня  2023 року   дохід  отримував підробляючи у службі перевезень  пасажирів ( такcі Uklon) на транспорті, наданому у користування  по  усному договору. Через хронічне   неврологічне захворювання   керувати  транспортним засобом більше не може. 
З кінця  серпня  по  кінець жовтня  2023 року   підробляв  неофіційно  у київській будівельній фірмі,  копав  руками пісок та заливав бетон,  але був змушений  лишити даний підробіток через виникнення  гострого  паропроктиту, який йому оперували  30.10.2023 в КНП  "Чуднівська ЦРЛ" в Житомирській області. 
Зазначив, що  з 24  вересня  2023 року по  січень  2024 року   ним витрачено   на утримання  доньки  як мінімум 6 283 гривні,  що підтверджується  доказами, а тому  вказана  сума  повинна  вважатись стягнутою  та відрахованою від  загальною  суми аліментів, які він  має сплатити  за минулий час, починаючи з  25.09.2023 року.
20.05.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Ковтун Н. В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 року залишити без змін.
В обґрунтування відзиву зазначила, що відповідач не надав суду жодного доказу, яким би міг довести неможливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 4 000  грн. Відповідач є фізично здоровою людиною, не є інвалідом і не знаходиться в місцях позбавлення волі. Єдина  підстава його  невеликих  доходів -  це небажання  працювати  і намір приховати  від ТЦК  та СП  своє місце  знаходження.  
Також зазначила, що  у відповідача   було  достатньо  часу  для подання  доказів  суду першої інстанції. При цьому  він  не  надав  суду першої інстанції   переліку доказів, які він  не мав можливості  своєчасно  підготувати та не надав суду  клопотання  про  продовження строку  на  подання   відзиву. 
Надані  відповідачем нові докази  не  доводять   факт участі відповідача  в  утриманні  дитини.   Жодна  квитанція не  містить  даних щодо  витрачення  коштів на  дитину.   Відповідно  до наданих  відповідачем  квитанцій  отримувачем  коштів були:  АТБ,  кінотеатри,  боулінг клуби,  оплата послуг  таксі,  МсDonalds, піцерії. З жодного  платежу  не  вбачається   витрата коштів на  дитину або перерахування  коштів на  карту матері  дитини. 
Надані відповідачем знімки, що підтверджують факт спілкування з дитиною,  не спростовують факт необхідності участі батька в утриманні дитини.
Відповідач довів, що   має кошти для поїздок на таксі,  відвідування  боулінгу,  дорогих кінотеатрів,  з  чого  можна  зробити висновок про наявність  у нього  достатніх доходів  і для  участі  в утриманні  дитини і сплати 4 000  грн  в якості аліментів. 
06.06.2024  відповідач  надіслав  відповідь на  відзив на  апеляційну  скаргу,  в якій  просить  взяти до  уваги  ту обставину, що надані  суду  докази свідчать  про те, що  він  має неврологічні  захворювання, які мають  хронічний  характер,  від ТЦК  та СП  не  приховується,    повісток за місцем  проживання   не  отримував,  в січні  2014 року  вітав донку з Днем народження, в квітні  2024 року  був присутнім на  її  випуску  із закладу дошкільної освіти. Світлини листування  з позивачем доводять, що   він  цікавився потребами дитини,   24.09.2023  ним було придбано   взуття донці  на  суму 1 625 грн, 02.11.2023 та 16.11.2023  перераховувались кошти на  банківську картку  позивача.    Відвідування з дитиною  ігрової зали,  кінотеатру  позитивно  впливало на  настрій дитини. Послугами  таксі користувався, оскільки   дитина хворіла,  поїздка громадським транспортом   могла  ускладнити стан  її здоров`я.   Вважає, що  витрачені ним кошти  на  задоволення  потреб дитини починаючи з вересня  2023 року   мають  вважатися участю  в утриманні   і враховуватися як сплачені  аліменти. 
Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За правилами пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Згідно з  частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи апеляційним судом  здійснено в порядку письмового провадження.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що   ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому  шлюбі з 06 жовтня  2017 року.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 травня 2023 року шлюб  між сторонами  розірвано. 
В шлюбі  народилась  донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Малолітня донька сторін -  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із матір`ю - ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні. 
22.05.2023  ОСОБА_2 отримав консультацію  невролога в медичному центрі «Ваш  лікар». Попередній  діагноз: соматофорбна  вегетативна  дисфункція.
01.06.2023   ОСОБА_2    пройшов  ультразвукове транскраніальне триплексне сканування в медичному центрі  «ТелеКардіо».  Висновки: прискорення кровотоку по переднім, середнім, заднім мозковим артеріям з обох сторін. УЗ - ознаки функціонального вазоспазму в каротидному басейні з обох сторін, враховуючи індекс Ліндегарда й швидкість кровотоку по середнім мозковим артеріям. Прискорення кровоточу по хребтовим артеріям в сегменті V4 й по основній артерії - ознаки функціонального вазоспазму у вертебробазилярному басейні. Ознаки венозної дисциркуляції в базальних венах мозку з обох сторін.
23.01.2024  ОСОБА_2   отримав направлення лікаря   на консультацію  невролога та офтальмолога.
Відповідно  до  відомостей Пенсійного   фонду  України ( форма ОК-5)  від 22.01.2024  ОСОБА_2   з жовтня  2017 року по лютий  2022  року  отримував дохід,  страхувальник - Департамент патрульної поліції. Починаючи з  березня  2022  року   відомості про  розмір  заробітної плати  відповідача  для  нарахування  пенсії   відсутні. 
З Державного  реєстру  фізичних осіб-платників податків про  суми виплачених  доходів та утриманих податків вбачається, що  за період  з 1 кварталу  2023 року  по  2 квартал  2024 року  відомості про доходи ОСОБА_2    відсутні. 
Ухвалюючи рішення   про задоволення   позову   суд першої інстанції виходив з  доведеності тієї обставини, що  відповідач повинен  брати участь  у матеріальному  утриманні  своєї  дитини. З огляду на те, що  відповідач є працездатною  особою,   не  є особою з інвалідністю,  а розмір  аліментів  має бути  необхідним та достатнім для забезпечення  гармонійного  розвитку дитини,  суд  першої інстанції дійшов висновку  про  стягнення   аліментів в сумі  4000  грн щомісячно. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду  на  таке.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини першої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Отже, на позивача та відповідача, як батьків, покладений однаковий обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини. 
Частиною другою статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).
Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідний розмір утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).
Оскільки  малолітня дитина сторін проживає разом з матір`ю, а  відповідач  є їх батьком, на нього покладено однаковий з  позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, колегія суддів погоджується  з висновком  суду першої  інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої   дитини. 
Доводи  відповідача  про те, що   розмір  аліментів в сумі 4 000  грн  перевищує   мінімальний прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, який станом  на  час розгляду справи становив 3 196 грн, а за  своїм  станом  здоров`я та матеріальним становищем   він  має  можливість  сплачувати аліменти лише  в  розмірі  50 %  від  прожиткового  мінімуму для  дитини відповідного  віку,  що становить  1 598 грн, є необґрунтованими.
Як зазначив сам відповідач, в квітні  та травні  2023  року  він   отримував  дохід  підробляючи у службі  перевезень  пасажирів,  з серпня  по  жовтень  2023 року -  в будівельній компанії (копав  пісок та заливав бетон), проте  відомостей про розмір  отриманого  доходу  суду  не  надавав. 
Відсутність у відповідача  підтвердженого  доходу  не  є обставиною, що  свідчить  про  неможливість  останнього  сплачувати аліменти  у визначеному  судом  розмірі.    
Як вбачається  з  наданих  відповідачем  до апеляційної скарги   квитанцій АТ «Універсал Банк» за період з  24.09.2023  по 16.11.2023,   в травні  2023 року  відповідачем  було витрачено  кошти: МсDonalds,  кінотеатр, таксі,  магазин на  загальну  суму 2 123 грн;   у вересні  2023 року - магазин, боулінг - 2 999 грн, у жовтні  2023 року - 1 319 грн, в тому  числі  150 грн та 80  грн  - переказ  особистих коштів,   02.11.2023  здійснив переказ особистих коштів  в сумі 560 грн, а  16.11.2023  в сумі 1 005,03 грн. 
Вказані  витрати  відповідача  свідчать  про  наявність  у останнього  джерела  доходу,   достатнього  для  можливості    сплачувати  аліменти на утримання  малолітньої дитини в сумі  4 000  грн  щомісячно. 
Доказів того,  що  вказані кошти були  витрачені   відповідачем  на  утримання  дитини  суду  надано не було,  а позивач проти цього  заперечує. Підстави для  відрахування  вказаних коштів від    загальної  суми аліментів за період  з  25.09.2023   відсутні. 
Та обставина, що  ОСОБА_2   у травні  2023 року   та січні 2024 року  отримував  консультації невролога, за наслідками  яких було  встановлено  попередній діагноз: соматофорбна  вегетативна  дисфункція,   проходження  останнім ультразвукового  скасування в медичному центрі  «ТелеКардіо», не  є  достатніми  доказами,  що  свідчать  про  стан  здоров`я відповідача, який  суттєво   впливає  на  його  здатність  працювати, отримувати  дохід  та сплачувати   аліменти у розмірі,  який би забезпечив  дитині умови життя, необхідні для її розвитку. 
З огляду  на  викладене, з урахуванням стану здоров`я та матеріального  становища платника аліментів, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є  законним та обґрунтованим. 
Апеляційним судом не встановлено обставин, передбачених частиною третьою статті 182 СК України, а позивачем не надано достатніх  доказів на підтвердження визначення розміру аліментів в іншому розмірі.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. 
Відповідачем  не  спростовано  доводи позивача,  що  за своїм матеріальним становищем та станом здоров`я  він  в змозі сплачувати аліменти  в розмірі  4 000 грн    щомісячно.
З огляду на  вказану обставину,  колегія суддів  дійшла висновку про  необхідність залишення рішення  суду  першої  інстанції без змін,  а апеляційної скарги без задоволення. 
Керуючись ст.  367,  374,  375, 381-384 ЦПК  України  суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
 
Суддя-доповідач                                                                             Г. М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                               І. М. Рейнарт 
 
                                                                                                          Т. І. Ящук