Справа № 127/10352/24 
Провадження № 33/801/704/2024
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна  Ю. А.
Доповідач: Голота Л. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року                                                                           м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л. О., 
за участі : захисника Присяжнюка Олександра Григоровича, 
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 4.07.2024 по справі № 127/10352/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною другою статті 130 КУпАП,
в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 4.07.2024 по справі № 127/10352/24 визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень) на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.
Відповідно до частини третьої статті 30 КУпАП шляхом приєднання до застосованого стягнення невідбутої частини стягнення визначено ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців 26 (двадцять шість) днів. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.
Як зазначено в постанові суду, 23.03.2024 о 17 год. 05 хв. в м. Вінниця, вул. Черняховського, 50, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом CITY COCO д.н.з. НОМЕР_2 /н з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності лікаря-нарколога в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР», висновок № 0379, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. 
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу (вх № 67443 від 31.07.2024), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду, викладених в постанові, фактичним обставинам справи, просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки в його діях відсутній склад інкримінованого правопорушення. Електроскутер CITY COCO, д.н.з. б/н, має потужність 1500 Вт або 1,5 кВт, оскільки потужність двигуна електроскутера, яким керував ОСОБА_1 , є лише 1,5 кВт, він не є транспортним засобом. Згідно пункту 1.10 ПДР механічний транспортний засіб – транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з ектродвигуном потужністю понад 3 кВт. Також матеріали справи не підтверджено доказами факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Одночасно з апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з тих підстав, що постанова суду першої інстанції винесена 4.07.2024, при винесенні постанови ОСОБА_1 не був присутній, копію постанови отримав 19.07.2024, а апеляційну скаргу подав засобами поштового зв`язку 28.07.2024, тобто протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Присяжнюк О. Г. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. 
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що пропущений строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга - задоволенню, з огляду на наступне.
Щодо клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду.
Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Норми КУпАП не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку, так як вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.
Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
З матеріалів справи вбачається, що постанова суду першої інстанції винесена 4.07.2024, при винесенні постанови ОСОБА_1 не був присутній, копію постанови отримав 19.07.2024, а апеляційну скаргу подав засобами поштового зв`язку 28.07.2024, тобто протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду. 
З огляду на зазначене, наведені ОСОБА_1 в клопотанні про поновлення строку на оскарження постанови суду причини його пропуску, суд апеляційної інстанції вважає поважними та доходить висновку про поновлення строку на оскарження постанови суду, з метою забезпечення права особи на апеляційне оскарження.
Щодо апеляційного перегляду справи по суті.
Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП зроблено судом першої інстанції на підставі наступних доказів : протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 882501 від 23.03.2024 /а. с. 2/; висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції № 0379 від 23.03.2024 /а. с. 3/; рапорту поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП Олійника В. /а. с.4/; відеозапису з місця події /а. с. 6, 21/.
Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП зроблені за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права з огляду на таке. 
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною другою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 ПДР України).
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 882501 від 23.03.2024 ОСОБА_1 23.03.2024 о 17 год. 05 хв. в м. Вінниця, вул. Черняховського, 50, керував транспортним засобом CITY COCO д.н.з. б/н з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності лікаря-нарколога в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР», висновок № 0379, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. 
Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/ 27858 (далі – Інструкція № 1452/735), огляду на стан сп’яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп’яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (пункт 3 розділу І Інструкція № 1452/735).
Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
Як вбачається із відеозапису з місця події на ньому відсутній запис з медичного закладу за період з 18:09 год по 19:15 год (час складання висновку медичного огляду), на якому було б зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Так, із відеозапису видно, що в медичному закладі ОСОБА_1 був оглянутий лікарем, продув прилад Драгер, після чого йому була надана ємність для здачі аналізу сечі. Лікарем повідомлено ОСОБА_1 про те, що у нього є дві години (з 17:10 по 19:10 год) для здачі аналізу сечі. ОСОБА_1 попив води для того щоб здати аналіз сечі, повідомив, що не відмовляється від проходження огляду та буде чекати поки захоче сходити в туалет. В подальшому він пішов в туалет, але не зміг заповнити ємність для сечі, після чого вийшов з працівником поліції на вулицю щоб почекати поки він зможе задати аналіз і на цьому відеозапис закінчився (час 18:03 год по 18:09 запис (Ляшко)).
Єдиним доказом на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є висновок медичного огляду від 23.03.2024 № 0379 .
Оскільки надані суду відозаписи з нагрудних камер поліцейського не містять відмови водія від проходження огляду, факт відмови не засвідчений двома свідками, на відеозаписі відображено намагання водія пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння та результати виявилися негативні , а тому суд приходить висновку про недоведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.
Апеляційний суд звертає увагу, що Інструкція № 1452/735 розрізняє поняття «медичний огляд» та «медичне дослідження».
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (пункт 15 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735).
Так, у відповідності до п. 4 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 метою огляду у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи, тоді як відповідно до п. 8 цього розділу метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. 
За змістом розділу ІІІ цієї Інструкції вимірювальна техніка та обладнання, дозволених МОЗ у закладах охорони здоров`я використовується для проведення лабораторного дослідження.
Отже, провівши медичний (візуальний) огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння лікар мав зазначити у висновку про наявність чи відсутність у нього ознак сп`яніння. 
Відповідно до п. 20 та п. 22 розділу ІІІ Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається у всіх випадках безпосередньо після огляду. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Дана позиція суду відповідає і змісту самого бланку висновку медичного огляду, затвердженого додатком 4 до Інструкції МОЗ України у якому у п. 10 визначені окремі графи щодо висновку лікаря 1. Особа перебуває у стані сп`яніння. 2. Ознак сп`яніння в особи не виявлено.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив судам, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено дії ОСОБА_1 щодо ухилення від огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
З огляду на зазначене, у справі відсутні докази (показання свідків-очевидців, відеозапис) про дотримання працівниками поліції положень статті 266 КУпАП, Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 9.11.2015 № 1452/735 щодо належної фіксації відмови особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, відтак вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення є недоведеною. 
Згідно з частиною другою статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Апеляційний суд зауважує, що жоден із наявних у справі доказів не доводить того факту, що ОСОБА_1 в період з 18:09 по 19:15 год (час складання висновку медичного огляду) відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не зазначене та не зафіксовано дії ОСОБА_1 щодо ухилення від огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Відповідно до частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись статтею 294 КУпАП, - 

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 4.07.2024 по справі № 127/10352/24.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 4.07.2024 по справі № 127/10352/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною другою статті 130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота