П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  673/984/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Дворнін О.С. 
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
24 липня 2024 року 
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови серії ЕАТ № 7584165 від 23.08.2023 року про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :

у вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Деражнянського районного суду Хмельницької області із позовом до зазначених відповідачів про скасування постанови від 23.08.2023 року серії ЕАТ №7584165 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП. В обґрунтування позову посилався на те, що поліцейським ОСОБА_2 , 23.08.2023 року було складено на позивача оскаржувану постанову за те, що останній керував транспортним засобом та не пред`явив працівникам поліції для перевірки посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив вимоги ч.1 ст.126 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, бо вважає себе не винним, дії працівника поліції вважає неправомірними, а постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2024 року позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову серії ЕАТ № 7584165 від 23.08.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 – закрито.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496, 20 коп.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
Також, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що під час зупинки працівником поліції транспортного засобу, яким керував Позивач, та на вимогу працівників поліції будь яких документів працівнику поліції не було надано, що підтверджується відеозаписами із Боді-камери поліцейського та надано для огляду у судовому засіданні. А тому, у діях ОСОБА_1 вбачається чітко склад адміністративного правопорушення та жодним чином Позивач, ні у позовній заяві ні під час розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення доказів не надає.
Вказує, що 23 серпня 2023 року о 12 год. 21 хв. в м. Деражня, по вул. Козацька,13, позивач керував транспортним засобом та не пред`явив для перевірки посвідчення водія та реєстраційних документів, а також страхового полісу (сертифікату) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1 ПДР, скоївши адміністративне правопорушення передбачене ч.1ст. 126 КУпАП.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2024 року справу призначено у відкритому судовому засіданні на 28 травня 2024 року, однак за клопотанням сторін розгляд справи переносився.  
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Враховуючи наявні у справі матеріали суд ухвалою від 23 липня 2024 року вирішив перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження.
Заслухавши, суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, 23.08.2023 року посадовими особами Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області було винесено постанову серії ЕАТ №7584165 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що працівник поліції не вказав місце, де повинен зупинитися транспортний засіб, а тому водій цілком міг не зрозуміти вказаний жест руки поліцейського. Крім того, на спростування версії працівника поліції щодо невиконання водієм вимоги про зупинку слугує не складання на ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ст. 122-2 КУпАП. Враховуючи встановлені обставини суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. 
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з положеннями ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
За правилами визначеними у п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документ, що підтверджують відповідне право особи у таких випадках, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (п. 2 ч.1 ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію»).
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з пп."а" п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
У відповідності до вимог п. 2.4 «а» вищевказаних Правил, водій на вимогу поліцейського повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, та пред`явити для перевірки документи, зазначені в п.2.1 Правил.
Згідно з п.1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують правила дорожнього руху несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Положеннями ст. 72 КАС України регламентовано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положення ч.1 ст.126 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Так, у відповідності до відеозапису, наявного у матеріалах справи встановлено, що поліцейський зупиняв транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 не чітким жестом руки.
Водночас, у відповідності до п. 27.3. Наказу № 111 від 27.03.2009 року «Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС» зупинення транспортного засобу здійснюється виключно жезлом, а у виняткових випадках – жестом руки. При цьому поліцейський спочатку вказує на транспортний засіб, який повинен зупинитися, а потім – на місце, де йому слід зупинитися.
Однак, суд зауважує, що на вказаному відео зображено, як транспортний засіб ОСОБА_1 червоного кольору був припаркований неподалік від місця зупинки транспортного засобу працівників поліції. В той час, коли інспектор спілкувався із громадянином, встановлював його особу, ОСОБА_1 , водій припаркованого автомобілю, неспішно почав його рух. Працівник поліції зробив малозрозумілий змах рукою, що не повністю відображений на відео та не дає чіткого розуміння такого жесту щодо водія ОСОБА_1 , після чого почав переслідувати автомобіль під керуванням останнього.
Апеляційний суд зазначає, що сказана вище казана подія не вбачає «виняткового випадку», коли працівник поліції може зупиняти транспортний засобом жестом руки, а тим більше, коли цей жест є не чітким та незрозумілим не тільки для водія, а й для стороннього спостерігача. Враховуючи відсутність небезпечної дорожньої обстановки в той час, тому підстави для застосування такого жесту – відсутні. Разом з тим, працівник поліції не вказав місце, де повинен зупинитися транспортний засіб, а тому водій цілком міг не зрозуміти вказаний жест руки поліцейського.
Крім того, на спростування версії працівника поліції щодо невиконання водієм вимоги про зупинку слугує не складання на ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ст. 122-2 КУпАП.
У відповідності до описової частини оскаржуваної постанови вбачається, ОСОБА_1 звинувачують у керуванні транспортним засобом особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документів на транспортний засіб.
В той же час, з переглянутого відеодиску, долученого відповідачем до матеріалів справи встановлено, що водій ОСОБА_1 пред`явив свої документи у за стосунку «Дія» начальнику СПД №1 ВП № Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Сергію Рожнятовському, що робить безпідставним звинувачення водія у керуванні транспортним засобом особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб.
Згідно з нормами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 90 КАС України регламентовано, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а крім того, оскільки ні в суд першої інстанції ні до апеляційного суду відповідачем не було надано будь-яких пояснень щодо підстав зупинення транспортного засобу позивача (ст.35 ЗУ "Про Національну поліцію"), то б то не зазначено обгрунтування законності вимоги щодо пред"явлення водієм для перевірки документів на транспортний засіб (матеріали справи протилежного не містять), то оскаржувана постанова, як протиправна, правомірно скасувана.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Зазначеним вимогам закону рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2024 року відповідає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

          
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Ватаманюк Р.В.    Сапальова Т.В.