КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №759/6904/21                                           Головуючий у 1 інстанції: Твердохліб Ю.О.
Провадження №22-ц/824/7197/2024                    Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
                                                         ПОСТАНОВА
                                                  ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
10 липня 2024 року                                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого                                                   Гаращенка Д.Р.
суддів                                                    Олійника В.І., Сушко Л.П.,
при секретарі                                                   Василенко Д.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьменко Юлія Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Косенко Микола Олександрович про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання договору недійсним та припинення його, визнання права власності в порядку спадкування, закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання договору недійсним та припинення права власності на нього, визнання права власності в порядку спадкування, закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
 
В листопаді 2021 року (справа № 759/26660/21) ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0701 га, кадастровий номер 8000000000:75:670:0092, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та визнання за нею права власності на земельну ділянку, та стягнення судових витрат.
 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.01.2022 зазначені справи були об`єднані в одне провадження.
 
З урахуванням заявлених вимог за обома позовами позивач просила суд визнати недійсним договір дарування садового будинку АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2203167580000, укладений 28.10.2020 між ОСОБА_3 (РНОКПП  НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенком Миколою Олександровичем; 
Скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Косенком М.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 54821191 від 28.10.2020 13:30:51, за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на садовий будинок АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2203167580000. 
Припинити право власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на садовий будинок АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2203167580000;
Закрити розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відкритий відносно об`єкта нерухомого майна, а саме: садового будинку АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 2203167580000.
Скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кузьменко Юлії Володимирівни  про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 54773474 від 26.10.2020 14:14:52, про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 (РНОКПП  НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 )на садовий будинок АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2203167580000;
Припинити право власності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 )  на садовий будинок АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2203167580000; 
Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 АДРЕСА_4 ) земельну ділянку прощею 0,0701 га кадастровий номер 8000000000:75:670:0092, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 АДРЕСА_4 ) право власності на земельну ділянку прощею 0.0701 га з кадастровим номером 8000000000:75:670:0092; яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати право власності на садовий будинок, АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 0,0701 га з кадастровим номером 8000000000:75:670:0092, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 кілометр, садове товариство «Зв`язківець» за ОСОБА_1 в порядку спадкування.
 
Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві померла її мати - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка за життя за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 03.09.2010 набула право власності на земельну ділянку площею 0,0701 га кадастровий номер 8000000000:75:670:0092, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Наприкінці серпня 2018 року матері позивачки стало відомо, що 30.06.2017 було відчужено належну її земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В., укладеному між ОСОБА_6 , від імені якої діяв в якості представника на підставі довіреності ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 . 
Про наявність довіреності ОСОБА_6 не було нічого відомо.
З цього приводу вона звернулась до правоохоронних органів і по даному факту було відкрито кримінальне провадження № 12019110100000952 від 06.06.2019, яке знаходиться в провадженні СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській обл., де вона визнана потерпілою. 
Під час досудового слідства було проведено почеркознавче дослідження згідно з яким встановлено, що підпис на нотаріальному бланку виконаний не ОСОБА_6 , а іншою особою.  
Таким чином земельна ділянка вибула із володіння матері позивачки без її волі на підставі підроблених документів.
14.09.2020 ОСОБА_4 відчужив земельну ділянку громадянину ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу.
На час відчуження земельної ділянки 30.06.2017 та в подальшому 14.09.2020 на земельній ділянці знаходився трьох поверховий будинок, який був побудований матір`ю позивачки, але не був введений в експлуатацію та зареєстрований в єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
20 жовтня 2020 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на садовий будинок АДРЕСА_5 :75:670:0092).
28.10.2020 ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 за договором дарування спірну земельну ділянку і незаконно зареєстрований садовий будинок.
Крім цього, на момент первинної реєстрації права власності на садовий будинок за ОСОБА_3 та на момент переходу прав на садовий будинок до ОСОБА_2 у вказаному будинку позивач постійно проживала.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Після її смерті ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак через незаконне відчуження земельної ділянки, кадастровий номер якої 8000000000:75:670:0092, фактично була позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права.
03 листопада 2020 року невстановлені особи, незаконно проникли до садового будинку, викрали належне позиваці майно та виселили її з постійного місця проживання. 
По даному факту було внесено відомості до ЄРДР та триває досудове розслідування.
 
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Суд першої інстанції дійшов до висновку, що ОСОБА_1 не набула прав власності на спірну ділянку, у неї відповідно відсутнє право володіння, користування і розпорядження зазначеним нерухомим майном, відповідно її права не порушені й відсутні правові підстави для звернення до суду щодо витребування на її користь спірної земельної ділянки та визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,0701 га з кадастровим номером 8000000000:75:670:0092, за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції 19 січня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
 
В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що ОСОБА_6 , будучи власником нерухомого майна, втратила на нього право на підставі підроблених документів.
Договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 30 червня 2017 року, було укладено та підписано особою яка діяла на підставі підробленої довіреності, що підтверджується висновком експерта № 17-3/1536 від 24 жовтня 2019 року та висновком експерта від 17 листопада 2021 року №СЕ-19/111-21/44007-ПЧ.
Судом першої інстанції були не правильно встановлені всі обставини справи, не досліджені докази, на які посилаються сторони як на підставу заявлених позовних вимог, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню. 
 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, позивач не скористався своїм правом для подачі відзиву. 
 
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Осколков І.Л. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.
Адвокат Гурез І.О. представник ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , заперечувала проти апеляційної скарги, просила її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі і без участі його представника.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
 
Заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення учасників процесу які з`явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, вивчивши докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково враховуючи наступне.
 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 30.09.1998 (т.1 а.с. 45).
03.09.2009 ОСОБА_6 придбала у власність земельну ділянку розміром 0,0701 га за адресою: АДРЕСА_6 , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:75:670:0092, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого в реєстрі за № 8692 (т. 1 а.с. 21-23).
17.04.2017 ОСОБА_6 отримала технічний паспорт на садовий будинок с/т «Зв`язківець» АДРЕСА_6 (т. 1 а.с. 25-34).
Згідно з даними викладеними в довіреності, 20.06.2017 ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_5 розпоряджатись належним її майном на праві власності - земельною ділянкою площею 0,0701 га, кадастровий номер 8000000000:75:670:0092, яка розташована по АДРЕСА_6 , яка зареєстрована в реєстрі за № 437 (а.с. 27).
07.06.2018 ОСОБА_6 склала заповіт на все її майно ОСОБА_1 , який зареєстрований в реєстрі за № 1722 (т. 2 а.с. 15).
30.06.2017 ОСОБА_5 від імені ОСОБА_6 укладено з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу земельної ділянки АДРЕСА_7 » кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:75:670:0092, зареєстровано в реєстрі за № 4924 (т. 1 а.с. 33-41).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 23.02.2019 року (т. 1 а.с. 44).
21.08.2019 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, спадкова справа № 124/2019 (т. 1 а.с. 37-38).
14.09.2020 ОСОБА_4 продав ОСОБА_3 земельну ділянку АДРЕСА_7 кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:75:670:0092, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки (т. 1 а.с. 62-64).
19.09.2020 ОСОБА_4 заявою посвідченою нотаріально, повідомив про відсутність будь-яких будівель, в тому числі самовільних, станом на 14.09.2020 на земельній ділянці площею 0,0701 га, кадастровий номер 8000000000:75:670:0092, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 , цільове призначення для ведення садівництва, (т. 1 а.с. 39).
20.10.2020 ОСОБА_3 подав заяву про державну реєстрацію прав та обтяжень на об`єкт нерухомого майна будинок АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 119-120).
28.10.2020 ОСОБА_3 подарував своєму сину ОСОБА_2 земельну ділянку АДРЕСА_7 » кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:75:670:0092 на підставі договору дарування, зареєстровано в реєстрі за № 1330 (т. 1 а.с. 65-66)
В той же день   ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування садового будинку реєстр. № 1329 (т. 1 а.с. 116-117).
Згідно з довідки, виданої головою правління с/т «Зв`язківець» від 10.06.2020 вих. 444 на земельній ділянці АДРЕСА_7 » кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:75:670:0092 розташований трьох поверховий будинок (а.с. 35).
 
Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 незаконно набув право власності на спірну земельну ділянку та не мав права укладати договір купівлі-продажу 14.09.2020 року з ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 , який придбав земельну ділянку № НОМЕР_6 за договором купівлі-продажу від 14.09.2020 року у ОСОБА_4 , діяв недобросовісно та оформив первинну реєстрацію права власності на садовий будинок АДРЕСА_2 з порушенням вимог закону, внаслідок чого наступні правочини є недійсними.
Вважав, що оскільки довіреність від 20.06.2017, яка видана від імені ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_5 не скасована, недійсною у встановленому законом порядку не визнана, та не встановлено укладання правочину 30.06.2017 - договору купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,0701 га з кадастровим номером 8000000000:75:670:0092, за адресою: АДРЕСА_1 , СТ "Зв`язківець" представником ОСОБА_6 - ОСОБА_5 на підставі підробленої довіреності. 
Зазначив, що позивачем не доведено право спадкодавця на спірну земельну ділянку, а також те,  що спірна земельна ділянка увійшла до спадкової маси.
 
Колегія суддів не погоджується з таким висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.
 
Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України).
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частина перша статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів прийшла до висновку, що ухвалене судом першої інстанції  рішення не відповідає зазначеним вимогам.
Згідно зі ст. 244 ЦК України (станом на 04.06.2017) представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.
Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Матеріалами справи встановлено, що 30.06.2017 ОСОБА_5 діючим на підставі довіреності від імені ОСОБА_6 , було укладено з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу належної ОСОБА_6 земельної ділянки АДРЕСА_7 » кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:75:670:0092 (т. 1 а.с. 33-41).
Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) й дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Частиною першою статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним.
Відповідно до положень статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави й суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою, сьомою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного криміналістичного центру  № 17-/1536 від 24.10.20, за результатами проведення почеркознавчої експертизи призначеної слідчим суддею в рамках кримінального провадження № 12019110100000952 від 06.06.2019, встановлено, що підпис у графі «Підпис» у довіреності від 20.06.2017 серії HME 384102 зареєстрований в реєстрі за № 437, виконаний не ОСОБА_6 , а підпис у графі «Підпис» у довіреності від 04.05.2017 серії НМА 513173 зареєстрованої в реєстрі за № 342 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. (т. 1  а.с. 46-48)
Відповідно до статті 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. За своїм змістом довіреність є одностороннім правочином, вольовою дією однієї особи.
Таким чином договір купівлі-продажу земельної ділянки від 14.09.2020 укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 62-64) на підставі неукладеного правочину  є недійсним, як і усі укладені в подальшому договори щодо спірної земельної ділянки.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до технічного паспорта складеного 17 квітня 2017 року на спірну земельної ділянки АДРЕСА_7 кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:75:670:0092, на дату складення технічного паспорта перебувало самовільне будівництво у вигляді садового будинку загальною площею 196 кв.м. 
У зв'язку з тим, що будинок не було введено в експлуатацію та не внесено до реєстру нерухомого майна інформація про нього в договорі купівлі-продажу земельної ділянки не зазначалась.
Нотаріально посвідчена заява ОСОБА_4 від 19.09.2020 про відсутність будь-яких будівель, в тому числі самовільних, станом на 14.09.2020 на земельній ділянці площею 0,0701 га, кадастровий номер 8000000000:75:670:0092, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 , цільове призначення для ведення садівництва (т. 1 а.с. 39), не відповідає дійсності та суперечить наявному в матеріалах справи технічному паспорту, довідці СТ «Зв`язківець» від 01.06.2021 про те, що згідно з даними «Інвентарної картки» ділянки № НОМЕР_6 знаходився садовий будинок загальною площею 15 кв.м., а у 2011-2012 роках було побудовано садового будинку близько 200 кв.м. (т. 1 а.с. 150, 154) 
Оскільки усі укладені відносно земельної ділянки договори є недійсними, то і дії ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та обтяжень на об`єкт нерухомого майна будинок АДРЕСА_2 , садове товариство «Зв`язківець» від 20.10.2020  теж є недійсними. 
З урахуванням того, що реєстрація будинку є недійсною, то вимоги позивача щодо визнання недійсним договору дарування будинку від 28.10.20 підлягає задоволенню.
 
Оскільки державна реєстрація права власності на будинок проведена на підставі недійсного договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки колегія суддів вважає, що здійснення оспорюваної державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 є незаконним, що має наслідком її скасування і припинення права власності на будинок.
 
Встановлено, що після смерті ОСОБА_6 . 22.02.2019 її спадкоємцем є її донька ОСОБА_1 , що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 1.08.2019 року (т. 1 а.с. 37).
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України).
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України).
Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Оскільки відносно спадкового майна існує спір колегія суддів вважає, що визнання права власності на спадкове майно земельну ділянку земельну ділянку прощею 0.0701 га з кадастровим номером 8000000000:75:670:0092; яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є належним способом захисту прав позивача.
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Згідно зі ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;
2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;
3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
З урахуванням того, що спірне майно вибуло з власності власника на підставі недійсного правочину колегія судів вважає, що позовні вимоги позивача щодо витребування майна з чужого володіння також підлягають задоволенню.
 
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 376, 383, 384 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову. 
 
Визнати недійсним договір дарування садового будинку АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2203167580000, укладений  28.10.2020 між ОСОБА_3 (РНОКПП  НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенком Миколою Олександровичем; 
Скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Косенка М.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 54821191 від 28.10.2020 13:30:51, за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на садовий будинок АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2203167580000. 
Припинити право власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на садовий будинок АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2203167580000;
Закрити розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відкритий відносно об`єкта нерухомого майна, а саме: садового будинку АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 2203167580000.
Скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кузьменко Юлії Володимирівни  про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 54773474 від 26.10.2020 14:14:52, про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 (РНОКПП  НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 )на садовий будинок АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2203167580000;
Припинити право власності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 )  на садовий будинок АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2203167580000; 
Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 АДРЕСА_4 ) земельну ділянку прощею 0,0701 га кадастровий номер 8000000000:75:670:0092, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 АДРЕСА_4 ) право власності на земельну ділянку прощею 0.0701 га з кадастровим номером 8000000000:75:670:0092; яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
У задоволенні позовних вимог про визнання права власності на будинок відмовити.
 
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП  НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП  НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції  в розмірі 3632 (три тисячі шістсот тридцять дві) грн. та витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 11 338,65 (одинадцять тисяч триста тридцять вісім) грн. 
Стягнути ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП  НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП  НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції  в розмірі 3632 (три тисячі шістсот тридцять дві) грн. та витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 11 338,65 (одинадцять тисяч триста тридцять вісім) грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 11 липня 2024 року.
 
Головуючий                                                                                     Д.Р. Гаращенко
 
Судді                                                                                                В.І. Олійник
 
                                                                                                          Л.П. Сушко