УХВАЛА

04 вересня 2024 року
м. Київ
справа №200/1639/24
адміністративне провадження №К/990/31591/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2024 року у справі       за позовом ОСОБА_1 до некомерційної професійної організації "Асоціація приватних виконавців України" в особі Ради приватних виконавців України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач,   ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до некомерційної професійної організації "Асоціація приватних виконавців України" в особі Ради приватних виконавців України (далі - відповідач), в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність некомерційної професійної організації "Асоціація приватних виконавців України" в особі Ради приватних виконавців України, яка полягає у не наданні відповіді на звернення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни від 15 грудня 2023 року;
- зобов`язати некомерційну професійну організацію "Асоціація приватних виконавців України" в особі Ради приватних виконавців України надати відповідь на звернення ОСОБА_1 від 15 грудня 2023 року.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року у справі №200/1639/24 залишено без задоволення. Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року у справі №200/1639/24 залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 25 липня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2024 року у справі №200/1639/24 залишено без руху.
Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги та касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2024 року у справі     №200/1639/24 повернуто особі, яка її подала.
Також, роз`яснено, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
13 серпня 2024 року ОСОБА_1 вдруге звернулась до  Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2024 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13 серпня 2024 року,     визначено склад суду:    Загороднюк А.Г. (суддя-доповідач), Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М.
Згідно з наказом Голови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 липня 2024 року №347/0/51-24,  суддя-доповідач Загороднюк А.Г. перебував у відпустці з 12 серпня 2024 року по 30 серпня 2024 року.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Скаржницею разом з касаційною скаргою подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Так, за приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
При цьому, відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Клопотання заявниці про звільнення від сплати судового збору мотивовано скрутним матеріальним становищем, на підтвердження зазначеного скаржницею надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів  (перерахованого) податку та військового збору від 22 березня 2024 року за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 за період: червень 2023 року отримано від ОСОБА_2 дохід у розмірі 53436,28 грн; липень 2023 року отримано від ОСОБА_2 дохід у розмірі 33047,22 грн; липень 2023 року отримано від ТОВ «ТЕТАФАРМ» дохід у розмірі  800 грн; липень 2023 року отримано від ТОВ «ЮА-ФАРМ» дохід у розмірі 400 грн; жовтень 2023 року отримано від ДП та СП ОМР дохід у розмірі 10000 грн; листопад 2023 року отримано від ДП та СП ОМР дохід у розмірі 10000 грн; грудень 2023 року отримано від ДП та СП ОМР дохід у розмірі 10000 грн. 
Також, скаржниця зазначає, що виплати (за червень - липень 2023 року) ОСОБА_2 помилково відображені як дохід самозайнятої особи ОСОБА_1 , так як вказані виплати не є доходом відповідно до статті 44 Закону України "Про виконавче провадження". Позивачкою отримано основну винагороду у розмірі 4    821,48 грн та 2980, 00 грн, яка у розумінні частини третьої статті 44 Закону України "Про виконавче провадження" є доходом приватного виконавця. 
Крім того, скаржниця вказує на те, що соціальна допомога у розмірі 10    000,00 грн (за жовтень-грудень 2023 року) призначена Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради позивачці та членам її сім`ї, як виплати на проживання внутрішньо переміщеним особам, що підтверджується довідкою від 14 вересня 2023 року №8009/05/03-28/2-23/М-1877-1.4; довідкою від 22 липня 2022 року №5105-5001907567 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08 липня 2022 року.
Слід зазначити, що статтями 8 Закону України "Про судовий збір" та 133 КАС України встановлено право, а не обов`язок суду звільнити особу за наявних умов від сплати судового збору.
Питання про звільнення від сплати судового збору вирішується судом також на підставі заявленого стороною клопотання та поданих доказів на підтвердження наявності підстав для такого звільнення, визначених приписами Закону України «Про судовий збір».
Як було встановлено Верховним Судом вище, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 22 березня 2024 року за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року, дохід позивачки за попередній рік, склав 87683, 50 грн і 5 відсотків від цього доходу складає 4384,17 грн, а судовий збір - 2 422,40 грн, тобто судовий збір не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивачки - фізичної особи за попередній календарний рік. 
Статтею 70 Податкового кодексу України передбачено, що до інформаційної бази Державного реєстру включаються дані про фізичних осіб, зокрема про джерела отримання доходів, суми нарахованих та/або отриманих доходів, суми нарахованих та/або сплачених податків.
Порядок отримання відомостей з Державного реєстру визначено розділом X Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Мінфіну від 29 вересня 2017 року № 822, згідно з яким відомості з Державного реєстру є документом, який безоплатно надається контролюючим органом за зверненням фізичної особи - платника податків (його представника) щодо отримання відомостей з Державного реєстру та свідчить про наявність або відсутність відомостей про таку особу в Державному реєстрі.
Стосовно доводів скаржниці про те, що отримані нею кошти не є доходом необхідно зазначити наступне.
Скаржницею не надано доказів, які б свідчили про внесення змін до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків щодо суми отриманих скаржницею доходів.
Крім того, за приписами частини другої статті 32 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»     приватний виконавець для здійснення діяльності зобов`язаний відкрити в державному банку окремі рахунки для: 1) обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів у національній та іноземній валютах та їх виплати стягувачам; 2) зарахування коштів виконавчого провадження; 3) зарахування винагороди.
З доданих до клопотання копій документів вбачається, що позивачка здійснювала платежі самостійно і самостійно визначила їх призначення. Доказів попереднього зарахування вказаних коштів на рахунки, які відкриті відповідно до статті 32 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» скаржницею не надано, як і інших доказів щодо помилкового зарахування коштів на власні рахунки.
Відтак, колегія суддів вважає недоведеними твердження позивачки  про помилково зараховані кошти  від ОСОБА_2 у розмірі 53436,28 грн та 33047,22 грн, як дохід самозайнятої особи ОСОБА_1 , оскільки приватний виконавець для здійснення діяльності зобов`язаний відкрити в державному банку окремі рахунки відповідно до положень статті 32 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».     
Таким чином, клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.
Отже аналіз матеріалів касаційної скарги свідчить про її невідповідність вимогам частини четвертої статті 330 КАС України в частині необхідності надання документу про сплату судового збору.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2 684,00 грн.
Відповідно до підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду встановлена на рівні 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент подачу касаційної скарги) за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду сума судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 3028,00 грн.
Однак, відповідно до частини третьої      статті 4 Закону України "Про судовий збір"      передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, ставка судового збору за подання цієї касаційної скарги через підсистему "Електронний Суд" складає 2422,40 грн.
Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів - ГУК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; код      класифікації доходів бюджету      - 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055"); призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскарження справи) по справі _________ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд) (назва суду, де розглядається справа).
Так, відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
З огляду на викладене, відповідно до положень статей 169 та 332 КАС України, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до касаційного суду документа про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі або документів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, визначених положеннями статті 8 Закону України "Про судовий збір".
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до некомерційної професійної організації "Асоціація приватних виконавців України" в особі Ради приватних виконавців України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.
Надати заявнику касаційної скарги строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом надання документу про сплату судового збору. 
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у строк, касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач судді 	А.Г. Загороднюк М.В. Білак  Ж.М. Мельник-Томенко