П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
27 червня 2024 року                                                                                                 місто  Київ
                                                                                        справа №758/13772/23
                                                                       провадження№22-ц/824/7862/2024    
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Немировської О.В., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.,
 
розглянув  у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві  апеляційну скаргу   ОСОБА_1 , подану адвокатом Пасько Станіславом Анатолійовичем,
 на додаткове  рішення Подільського районного суду м.Києва від 10 січня 2024 року  ухвалене у складі судді Ковбасюк О.О.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторія Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
В С Т А Н О В И В:
 
Рішенням  Подільського  районного суду м.Києва від 21 грудня 2023 року  задоволені позовні вимоги  ОСОБА_1 до ТОВ «Фінпром Маркет», треті особи: приватний нотаріус КМНО Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович В.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22 січня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за №3273, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 18102020-ФК від 18 жовтня 2020 року, якому в свою чергу ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 1/Д від 15 жовтня 2020 року, якому в свою чергу ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору факторингу № 450/К від 11 травня 2018 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 001-09976-120913 від 12 вересня 2013 року, в сумі 39215 грн. 29 коп.
Стягнуто з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь держави судовий збір у сумі 1610,40 грн..
Додатковим рішенням  Подільського районного суду м.Києва від 10 січня 2024 року стягнуто з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 2 000 грн. та витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 69,00 грн..
Не погоджуючись з додатковим рішенням суду,  представник позивача  ОСОБА_1 - адвокат Пасько  С.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати  додаткове рішення в частині відмовлених вимог та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з  ТОВ «Фінпром Маркет» користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 20 350 грн.,посилаючись на порушення норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.  Жодних клопотань від відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу не було, тому висновки суду першої інстанції суперечать положенням ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України.
Розмір гонорару (витрат на професійну правничу допомогу) визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом і суд не вправі втручатися в ці правовідносини, для чого учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг).
При цьому суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу лише за клопотанням іншої сторони, на яку покладається обов`язок доведення таких обставин, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
В даному ж випадку жодних клопотань відповідача про зменшення витрат подано не було, проте суд зменшив витрати,  не обґрунтувавши таке зменшення. 
З огляду на подання позивачем заяви про стягнення витрат на правничу допомогу із дотриманням ст. 141 ЦПК України і з детальним описом робіт з документальним підтвердженням, та з урахуванням практики Верховного Суду і ЄСПЛ з даного питання - заявлені позивачем витрати на правничу допомогу вбачаються цілком обґрунтованими та такими, які підлягали до стягнення з відповідача ТОВ "Фінпром Маркет".
Зазначив, що до складу робіт не включався час на підготовку і подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, однак  судом про це нічого зазначено не було.
Зауважив, що такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (постанови Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19, від 20 липня 2021 року у справі № 922/2604/20, від 01 грудня 2021            року у справі № 641/7612/16-ц, від 18 травня 2022 року у справі № 910/4268/21).
З огляду на визначену вартість години роботи, яка складає лише 1 500 грн./год., - така вартість виглядає цілком невисокою, а отже є співмірною.
Своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи ТОВ "Фінпром Маркет"  та представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Пасько С.А. повідомлені   належним чином шляхом направлення судових повідомлень до електронних кабінетів учасників, через підсистему "Електронний суд", що підтверджується звітами про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду від  28 травня 2024 року  (а.с.187, 188).  Судова повістка приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. надіслана на електронну пошту, інформація щодо якої міститься в матеріалах справи, що підтверджується звітом про доставку  вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду від 28 травня 2024 року (а.с.189).  
 Судове повідомлення, надіслане на поштову адресу  приватного нотаріуса КМНО Остапенка  Є.М., повернулось до суду з довідкою поштового відділення "адресат відсутній за  вказаною адресою" /а.с.190/,  а тому відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою адресатові.
Зважаючи на зміст апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Паська С.А. та судового рішення, що оскаржується, з урахуванням обставин даної справи, її складності, мотивованим викладенням позиції представника позивача в апеляційній скарзі та відсутністю потреби у наданні усних пояснень учасника справи, явка якого до апеляційного суду є необов`язковою, колегія суддів вважала можливим розглянути справу у відсутність  адвоката Паська С.А., який не з`явився в судове засідання.
За таких обставин колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.
Оскільки рішення ухвалене за відсутності учасників справи, то датою рішення є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України). 
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Установлено, що рішенням Подільського районного суду м.Києва від 21 грудня 2023 року  задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ  "Фінпром Маркет", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторія Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Визнано таким,  що не підлягає виконанню , виконавчий напис, вчинений 22 січня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за №3273, яким  стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ " Фінпром Маркет", якому ТОВ  " Фінансова компанія управління активами" відступлено право вимоги на  підставі договору факторингу №18102020-ФК від 18 жовтня 2020 року, якому в свою чергу  ТОВ  " Фінансова компанія "Сіті Фінанс" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №1/Д від 15 жовтня 2020 року, якому в свою чергу ПАТ " Дельта Банк" на підставі договору факторингу № 450/К від 11 травня 2018 року  відступлено право вимоги за кредитним договором  №001-09976-120913 від 12 вересня 2013 року, в сумі  39 215,29 грн.
Представництво інтересів  ОСОБА_1 здійснювалось  адвокатом Пасько С.А.  на підставі договору про надання правничої допомоги  від 16 жовтня 2023 року, ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АІ  №1292593.
Як убачається з матеріалів справи, 26 жовтня 2023 року  адвокатом Пасько С.А. та  Маліцькою В.В. укладений договір  про надання правничої допомоги адвоката, за умовами якого замовник ОСОБА_1 доручила, а виконавець адвокат Пасько С.А. взяв  на себе зобов`язання  надавати юридичні послуги (правничу допомогу) в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язується прийняти  їх та провести своєчасну оплату  за надані послуги.
Замовник ОСОБА_1 зобов`язується своєчасно забезпечувати виконавця адвоката Пасько С.А. всім необхідним для виконання   послуг передбачених цим договором, у тому числі документами в потрібній кількості примірників; оплачувати витрати, необхідні для виконання послуг, рахунки, інші платежі та збори; оплачувати витрати, необхідні для виконання послуг, рахунки, інші платежі та збори; оплачувати послуги виконавця ( розділ 3 договору).
Розділом 4 договору  про надання правничої допомоги передбачено, що за виконання  адвокатом (виконавцем) роботи   ОСОБА_1   (замовник)   сплачує виконавцю суму в  розмірі, яка виставляється замовнику у відповідних актах виконаних робіт, де  обраховується обсяг виконаних робіт, в т.ч. супутніх, по суду кожної інстанції, з розрахунку 1500 грн./год. роботи.   
Згідно з актом виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 25 грудня 2023 року адвокатом Пасько С.А. виконано наступний обсяг робіт щодо представництва та захисту інтересів ОСОБА_1 : усна консультація, вивчення документів, пошук документів щодо викладених у позові порушень у діяльності приватного виконавця і приватного нотаріуса - витрачено 4 години робочого часу; підготовка і подання адвокатського запиту на отримання документів виконавчого провадження та підтверджень списання коштів - витрачено 2 годину робочого часу; підготовка та подання  позовної заяви та заяви про забезпечення позову  - витрачено 7,4 годин робочого часу; прибуття та отримання в суді копії рішення у справі, після набрання законної сили - 1,5 години, а всього витрачено 14,9 годин.  Загальна вартість виконаних робіт склдає 14,9 х 1500 грн.= 22 350 грн. Замовник  ОСОБА_1 зобов`язалась  оплатити витрати  на правничу допомогу за договором протягом 30 днів з моменту вирішення судом питання про їх стягнення з відповідача. Визначення розміру  оплати виконаних робіт адвокатом щодо представництва інтересів ОСОБА_1 в судових інстанціях вищого рівня буде розраховуватися у випадку подальшого оскарження суду першої інстанції у передбаченому законом порядку.                                                                                                                                                  
Ухвалюючи додаткове рішення у справі, суд першої інстанції врахував характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову, складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності вчинення відповідних дій адвокатом, значимості таких дій у справі, та стягнув з відповідача ТОВ " Фінпром Маркет"  на користь позивачки ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 2000 грн..
Проте, з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.    Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;  2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.  Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження    № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
У п. 135 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що «не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.»
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18,  від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу,  за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,  зазначив наступне.
« Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 137 ЦПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 141 цього Кодексу.
Суд вважав, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 907/746/17, від 30 листопада 2020 року у справі № 922/2869/19, від 11 листопада 2021 року у справі № 910/7520/20, від 13 грудня 2022 року у справі № 910/429/21.»
У п. 135 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що «визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.   Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».
Враховуючи наведене, визначаючи суму витрат, які підлягають стягненню з відповідача ТОВ "Фінпром Маркет" на користь позивачки ОСОБА_1 , суд першої інстанції помилково застосував положення ст. 137 ЦПК України, що передбачають можливість зменшення розміру витрат  лише за заявою сторони про їх неспівмірність. 
У даному випадку  застосуванню підлягає ч.3 ст. 141 ЦПК України, якою визначені критерії, які застосовуються судом незалежно від клопотання іншої сторони.
Колегія суддів погоджується з визначеною судом першої інстанції сумою витрат позивача на професійну правничу допомогу  в розмірі 2000 грн., оскільки така відповідає п.1,2 ч.3 ст. 141 ЦПК України,  а саме в такому розмірі витрати відповідають  критерію обґрунтованості та пропорційності  до предмета спору, відповідають обсягу вчинених процесуальних дій, обсягу виконаних адвокатом робіт,  відповідають критерію розумності їхнього розміру (встановлення їхньої дійсності та необхідності), виходячи з конкретних обставин справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу вбачаються цілком обґрунтованими та такими, що підлягали до стягнення в повному обсязі з відповідача,  не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, виходячи з наступного. 
Предмет спору в цій справі не є складним і характер вимог є розповсюдженою категорією цивільних справ, відсутня потреба у вивченні великого обсягу фактичних даних і процесуальні документи, які містяться у ній не є складними та не можуть займати значних витрат часу на їх виготовлення і побудову правової позиції професіоналом в галузі права.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 22350 грн. за складання позову, заяви про забезпечення позову, не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, є неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи (визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яка розглядалась у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін; враховуючи те, що адвокат Пасько  С.А.  неодноразово подавав аналогічні позовні заяви по такій самій категорії справ, на підтвердження чого надав добірку процесуальних документів у справах за його участю), обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва.
Крім того, проаналізувавши  послуги надані адвокатом та їх вартість, суд дійшов висновку про те, що виокремлення  адвокатом таких послуг як "вивчення документів, пошук документів щодо викладених у позові порушень у діяльності приватного виконавця і приватного нотаріуса",  "підготовка і подання адвокатського запиту на отримання документів виконавчого провадження та підтверджень списання коштів" як самостійних видів адвокатських послуг є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з "  підготовка та подання  позовної заяви та заяви про забезпечення позову" .
Що стосується такої послуги, як  " прибуття та отримання в суді копії рішення у справі, після набрання законної сили", то така послуга фактично не надавалась адвокатом, оскільки матеріали справи не містять доказів отримання представником позивача - адвокатом  Пасько С.А. копії рішення суду у справі.  
Отже, оскільки суд першої інстанції правильно визначив суму витрат позивачки ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, але помилився з мотивами такого висновку, суд апеляційної інстанції вважає, що мотивувальна частина додаткового рішення має бути викладена в редакції цієї постанови.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 371, 367, 374, 376, 381-384, 390, 435  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Пасько Станіславом Анатолійовичем, задовольнити частково.
Додаткове  рішення Подільського районного суду м.Києва від 10 січня 2024 року  змінити,  виклавши мотивувальну частину додаткового рішення в редакції цієї постанови.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

 
Суддя-доповідач:                                                                      О.І. Шкоріна 

Судді:                                                                                         О.В. Немировська

                                                                                                    А.М.Стрижеус