УХВАЛА
09 вересня 2024 року
м. Київ
справа № 127/2-22/2011
провадження № 61-12097ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у справі за поданням Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Форінт» про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна боржника,
ВСТАНОВИВ:
29 серпня 2024 року представник ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2024 року.
В касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якого посилається на те, що перебувала за межами території України, внаслідок чого копію постанови не могла отримати вчасно. За таких обставин вважає, що строк був пропущений з поважних причин та просить його поновити.
Відповідно до приписів статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст оскаржуваної постанови складений 28 лютого 2024 року, останній день строку на касаційне оскарження припав на 29 березня 2024 року. Касаційну скаргу подано 29 серпня 2024 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.
З доданих до скарги документів колегія суддів встановила, що заявник покинула територію України 11 березня 2022 року відповідно до відбитка штампа у закордонному паспорті.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що строк на касаційне оскарження був пропущений з поважних причин, а отже заява про поновлення строку є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а строк - поновленню.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів                  у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на абзац другий частини другої статті 389 ЦПК України. 
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Судовий збір сплачений.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
В касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання зупинення дії постанови Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2024 року, в обґрунтування якого посилається на те, що в порядку примусового виконання судового рішення на підставі оскаржуваної постанови належне заявнику майно, передане в іпотеку, виставлене на продаж, внаслідок чого заявник та її дитина можуть втратити єдине майно та своє єдине житло.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Відповідно до вимог частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Отже, клопотання про зупинення виконання (дії) судових рішень має бути мотивованим та містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення таких прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасовано.
За змістом статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
До касаційної скарги заявник додає роздруківку, яка містить зображення будинку та опис про іпотеку, житловий будинок та земельну ділянку, їх площу та адресу місцезнаходження, інформацію про номер лоту та початкову ціну.
Проте, колегія суддів не визнає такий доказ достатнім з огляду на те, що зазначена роздруківка не містить вичерпної інформації про майно, його належність певній особі, дії стосовно такого майна та суб`єкта вчинення таких дій.  
Враховуючи наведене, заявник не довела у визначений законом спосіб обставини, на які посилається як на підставу клопотання про зупинення дії постанови, в зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Задовольнити заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2024 року.
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
Витребувати з Вінницького міського суду Вінницької області справу                              № 127/2-22/2011 за поданням Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Форінт» про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна боржника.
Відмовити у задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2024 року.
Надіслати іншим учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 04 жовтня 2024 року. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:                                                                                                      І. В. Литвиненко  
А. І. Грушицький
Є. В. Петров