Справа № 450/588/24                        Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є. 
Провадження № 22-ц/811/752/24                Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 липня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,
Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,
                Секретар Іванова О.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу №450/588/24 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гаталяка Макара Ярославовича на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області,- про визнання права власності в порядку спадкування

в с т а н о в и в :

12 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування.
       Просив визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/5 частин житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 4 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування - визнано неподаною та повернуто позивачеві.
Повернуто ОСОБА_1 судовий збір у сумі 968 грн. 96 коп., сплачений на рахунок № UA968999980313191206000013893, ЄДРПОУ 38008294, МФО 899998, отримувач ГУК Львiв/Пустомитівська тг/22030101, відповідно до квитанції про сплату № 8524-8657-2422-1451 від 10 лютого 2024 року.
       Ухвалу суду оскаржив представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Гаталяк М.Я. 
       Апеляційна скарга мотивована ти, що ухвала Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2024 року є незаконною, оскільки суд вимагає від них документи, які не передбачені нормами ЦПК України. При зверненні до суду з позовом, в позовній заяві було вказано ціну позову. Суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, вимагаючи докази розміру ціни позову.
       Просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2024 року, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Відзив на апеляційну скаргу він відповідача не надходив, що згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
       Згідно з ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       З врахуванням того, що оскаржується ухвала про повернення позовної заяви, яка передбачена пунктом 6 ч.1 ст.353 ЦПК України, розгляд апеляційної скарги суд провів без повідомлення учасників справи.
       Частиною 2 ст.247 ЦПК встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
       За змістом ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з тих підстав, що позивачем недоліки позовної заяви зазначені в ухвалі Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 лютого 2024 року не були усунуті.
       З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав.
       При зверненні до суду позовом, представником позивачки ОСОБА_1 – адвокатом Гаталяком М.Я. було визначено ціну позову в 100 000 грн.
       До позовної заяви додано докази сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.
       Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху у зв"язку з тим, що позивачем не додано до позовної заяви доказів на підтвердження дійсної ринкової вартості предмета спору –2/5частки житлового будинку та оплати судового збору за вимогу майнового характеру.
       14 лютого 2024 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про усунення недоліків, в якій зазначив про недопустимість зобов"язувати позивача доплачувати судовий збір, якщо на момент пред"явлення позову визначити точну дійсну ціну позову неможливо.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява, крім інших обов`язкових реквізитів, повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
       Ціна позову у позовах про визнання права власності визначається вартістю майна (п.2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України).
       Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.
       Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
       Частиною 3 ст. 185 ЦПК України визначено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Тобто, залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції повинен був зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити ОСОБА_1 , як того вимагає ч. 2 ст. 185 ЦПК України.
       Надання разом із позовною заявою документального підтвердження про дійсну вартість майна на день подачі позову ЦПК України не передбачено.
       У разі невідповідності ціни позову дійсній вартості спірного майна або неможливості встановлення на момент пред`явлення позову точної його ціни, підлягають застосуванню судом положення частини 2 ст. 176 ЦПК України - якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.
Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 визначила вартість предмета спору - 2/5 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 100000 грн, у зв"язку з чим, оплатила судовий збір, з врахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Крім цього, у свідоцтві про право на спадщину за законом від 11.01.2001 року зазначена вартість спадкового майна на що суд першої інстанції повинен був звернути увагу.
        Підпунктом першим пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, що подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
       Частиною третьою згаданої статті передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
       Беручи до уваги положення п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" позивачкою ОСОБА_1 підлягав до сплати судовий збір в розмірі 1211,20 грн – за мінімальною ставкою, або 968,96 грн за умови подання до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі,що і було нею зроблено при подачі позову.
       Суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без руху, не звернув увагу, що у Свідоцтві про право на спадщину за законом від 11.01.2021 року визначена вартість спадкового майна в розмірі 22753 грн., а саме 2/5 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого в АДРЕСА_1 ( а.с.6). 
       Суд першої інстанції в порушення вимог ст. 12 ЦПК України не сприяв позивачці у реалізації нею своїх прав і дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, чим порушив права позивача на доступ до правосуддя.        Згідно норм законодавства України кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, а на суд, у свою чергу, покладено обов`язок повного та всебічного розгляду спорів, що можливо лише під час розгляду справи по суті.
Зазначені судом першої інстанції вимоги до змісту позовної заяви зводяться до покладення на позивача обов`язку доводити на стадії пред`явлення позову детальної інформації щодо різних аспектів та характеристик предмету спору, що законом не передбачено, оскільки ці питання підлягають з`ясуванню на відповідних стадіях розгляду справи після відкриття провадження у справі, в тому числі надати оцінку спадкового майна на час прийняття спадщини.
Зважаючи на викладене, суд першої інстанції не взяв до уваги вказані обставини, належним чином їх не проаналізував, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про повернення позовної заяви, що призвело до постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвели до постановлення помилкової ухвали.
       У зв`язку з цим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       ЄСПЛ зауважив, що «сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету ( рішення у справі «Kreuz v. Poland» від 19 червня 2001 року № 28249/95. 
       Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. ст. 374 ч1. п.2, 379 ч.1п.4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Гаталяка Макара Ярославовича задоволити.
       Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 24 липня 2024 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк