ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/880/24  Номер провадження 33/814/774/24	Головуючий у 1-й інстанції ХІНЕВИЧ В. І.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

Категорія: частина 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі:
судді Пікуля В.П.,
з секретарем Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 квітня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, 

стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інвалід ІІ групи,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови 
Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді, 15 лютого 2024 року о 19-22 год в м. Кременчук, Крюківський міст, водій ОСОБА_1 керував ТЗ Skoda Octavia А5, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. 
Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу, газоаналізатору Alcotest Drager 7510, тест №164, результат позитивний 2,06 ‰, чим порушив пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Із постановою судді не погодився ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 квітня 2024 року скасувати та постановити у цій справі нове рішення, яким провадження у справі закрити, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення у його діях. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що скаржник керував автомобілем в стані крайньої необхідності.
ОСОБА_1 вказує, що є інвалідом ІІ групи.
Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, який було порушено з поважних причин.
Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції
ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду у справі в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд у справі за його відсутності.
Мотиви суду
Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження
Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 квітня 2024 року. 
У поданому клопотанні скаржник просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, оскільки в судовому засіданні було оголошено резолютивну частину постанови, а копія постанови ним була отримана 08 травня 2024 року.
Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Враховуючи, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження про поважність причин пропуску строку не спростовуються матеріалами справи, тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин і його слід поновити.
Щодо оскарженої постанови
У статті 280 КУпАП зазначено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту статті 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У пункті 2.9 а ПДР України вказано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з пункту 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі -спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У пункті 7 розділу ІІ Інструкції зазначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 ‰ алкоголю в крові.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Вказані, вимоги щодо доведеності у вчинені ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, виконані.
Суд першої інстанції правильно вказав, що вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення від 15 лютого 2024 року, серії ААД №714051, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатом тесту приладу Alcotest Drager 7510, тест №164 від 15 лютого 2024 року, результат 2,06 ‰, копією постанови від 15 лютого 2024 року серії ЕНА №1448616 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП, рапортом інспектора взводу 1 роти 4 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Сінчук Я., відеозаписом з бодікамери 476494, 476978, 476218, 476490, довідкою ст. інспектора ВАП батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Виходець Є., згідно якої ОСОБА_1 посвідчення водія отримував 02 серпня 1997 року, серії НОМЕР_2 .
Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами статті 255 КУпАП, та відповідає вимогам статті 256 цього Кодексу, а тому є належним та допустимим доказом по справі.
Інші докази у справі також є належними та допустимими, а оцінку судом першої інстанції їм дана у відповідності зі статтею статті 252 КУпАП.
Тобто, вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, яке передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП є доведеним. 
Щодо доводів апеляційної скарги
Так, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в доводах до апеляційної скарги не надано доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом стані крайньої необхідності. 
Дійсно, до апеляційної скарги додано довідку з Комунального некомерційного медичного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» згідно якого ОСОБА_3 перебуває на Д-обліку з діагнозом дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 2 ступеня, ризик високий. 
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що матеріалами справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 є дійсно дружиною ОСОБА_1 та перебуває у нього на утриманні, чи доказів того, що стан її здоров`я 19 лютого 2024 року погіршився і вона потребувала невідкладно допомоги, та факту неможливості виклику швидкої допомоги, у зв`язку з чим доводи скаржника суд вважає неспроможними.
Отже, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
Щодо стягнення судового збору
Відповідно до положень частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Проте суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору.
Так, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що апелянтом надано докази на підтвердження того, що він є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с. 34), яка відносить носія до пільгової категорії людей, на підставі положень пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» у суду першої інстанції не було підстав для стягнення з останнього судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп., тому у цій частині судове рішення підлягає зміні.
Висновок суду
Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи і, відповідно, вирішуючи питання про стягнення з особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності судового збору, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права.
Пунктом 4 частини 8 статті 294 КУпАП, передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.
За таких обставин, постанова судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_1 підлягає зміні в частині стягнення судового збору, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Крюківськогорайонного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 квітня 2024 року – задовольнити.

Поновити ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови судді Крюківськогорайонного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити частково.

Постанову судді Крюківськогорайонного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 квітня 2024 року в частині стягнення судового збору - скасувати.

Звільнити ОСОБА_1  від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

В іншій частині постанову судді Крюківськогорайонного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                         В.П. Пікуль