ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 вересня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/20937/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
секретар судового засідання Бендес А.Г. 
  за участю представника позивача Ревякіної Н.М.
                    представника відповідача Бобровської К.О.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства юстиції України 
          на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 року (головуючий суддя Калугіна Н.Є.)
           в адміністративній справі №160/20937/23 за позовом  Дніпровської міської ради  до відповідача  Міністерства юстиції України, 
          третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:   Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, 
          про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,-   

ВСТАНОВИВ:

          Позивач, Дніпровська міська рада, звернувся 21.08.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача  Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №737/7 від 24.03.2023 про залишення скарги без розгляду по суті, прийнятий на підставі пункту 4 частини шостої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Міністерство юстиції України, його територіальні органи залишають скаргу на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав без розгляду по суті, якщо скаргу подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю у сфері державної реєстрації прав не порушено);
- зобов`язати Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу Дніпровської міської ради від 18.05.2022 №6/10-658, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 23.05.2022 за №СК-992-22; 
В обґрунтування позову вказано, що наказ №737/7 від 24.03.2023 «Про залишення скарги без розгляду» прийнято відповідачем із порушенням Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1128, зокрема, в частині порушення строків розгляду скарги та несвоєчасне повідомлення міську раду про прийняте рішення, також в частині вмотивованості висновків Мін`юсту про те, що скаргу подано особою, права якої у зв`язку із оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю у сфері державної реєстрації прав не порушено.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №737/7 від 24.03.2023 «Про залишення скарги без розгляду». 
Зобов`язано Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу Дніпровської міської ради від 18.05.2022 №6/10-658, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 23.05.2022 за № СК-992-22.          Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріали справи не містять доказів того, що під час розгляду скарги здійснено аналіз доводів позивача та надано оцінку вищезазначеним доказам щодо наявності/відсутності порушеного права ДМР оскаржуваним рішенням державного реєстратора. У висновку відповідач обмежився поверхневим вивченням матеріалів скарги та посиланням на відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомостей про зареєстровані за позивачем права на спірне майно, відтак висновок Міністерства юстиції України від 20.02.2023 та прийнятий на підставі нього наказ Міністерства юстиції України №737/7 від 24.03.2023 про залишення скарги без розгляду по суті, не відповідають таким критеріям індивідуально-правового акту як обґрунтованість та врахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття. Тому наявні підстави для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №737/7 від 24.03.2023 "Про залишення скарги без розгляду по суті". Як наслідок, є підстави  зобов`язати Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу позивача від 18.05.2022 №6/10-658.           Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Вказує, що реєстраційні дії, незгода з якими мотивована спором про право підлягають оскарженню у порядку цивільного судочинства. Зазначає, що права позивача підлягають захисту не шляхом оскарження відповідного рішення державного реєстратора до Міністерства юстиції України, а шляхом звернення позивача до суду, що включає заявлення вимог відносно реєстраційних дій, які є похідними від спору щодо майна.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Посилається на те, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 01.04.2011 №3-373 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 державним нотаріусом Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 не посвідчувався, тому у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 були відсутні підстави для прийняття рішення про державну реєстрацію від 19.06.2020 №52749262 на квартиру АДРЕСА_1 . 
В судовому засіданні представники позивача та відповідача підтримали свої позиції щодо рішення суду першої інстанції.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (приватний нотаріус ОСОБА_3),  у судове засідання не з`явився, подано до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 18.05.2022 Дніпровська міська рада звернулась до Міністерства юстиції України зі скаргою від №6/10-658 на рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень  від 19.06.2020 №52749262, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 щодо державної реєстрації права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .
Вказана скарга обґрунтована тим, що приватним нотаріусом прийнято таке рішення протиправно, у зв`язку з тим, що ним здійснено державну реєстрацію прав власності на квартиру за договором купівлі-продажу, який не зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 
Скаржник у скарзі зазначив, що приватним нотаріусом порушено норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 
Згідно скарги вказане рішення приватного нотаріуса порушує права та інтереси територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради як особу, до якою перейшло право комунальної власності на квартиру АДРЕСА_1 .
20.02.2023 за результатами розгляду скарги Дніпровської міської ради від 18.05.2022 №6/10-658 центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції сформовано висновок, яким зазначена колегія рекомендувала залишити без розгляду по суті скаргу Дніпровської міської ради від 18.05.2022 № 6/10-658, оскільки скаргу подано особою, права якої у зв`язку із оскаржуваним рішенням у сфері державної реєстрації прав не порушено.
24.03.2023 наказом Міністерства юстиції України №737/7, вирішено залишити без розгляду по суті скаргу Дніпровської міської ради від 18.05.2022 № 6/10-658, оскільки скаргу подано особою, права якої у зв`язку оскаржуваним рішенням у сфері державної реєстрації не порушено.
Позивач вважає протиправним рішення відповідача (наказ МЮУ №737/7) про залишення без розгляду по суті скаргу Дніпровської міської ради від 18.05.2022 № 6/10-658.         Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України,  Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-XII, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Предметом спору у даній справі є наказ Міністерства юстиції України №737/7 від 24.03.2023, яким вирішено залишити без розгляду по суті скаргу Дніпровської міської ради від 18.05.2022 №6/10-658. 
При цьому, позивач зазначає, що відповідачем при прийнятті вказаного наказу не враховано, що державним нотаріусом Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 не посвідчувався договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 01.04.2011 №3-373 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 були відсутні підстави для прийняття рішення про державну реєстрацію від 19.06.2020 №52749262 на квартиру АДРЕСА_1 .
Позивач вважає, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 рішення від 19.06.2020 №52749262 прийнято протиправно та не відповідає положенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку  державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою КМУ від 25.12.2015 №1127.
Також позивач зазначає, що висновок по скарзі та наказ №737/7 від 24.03.2023 прийнято з порушенням строків, що передбачені для розгляду скарг, оскільки скарга буда подана 18.05.2022.
Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлює Закон України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-XII.
Згідно статті 1 Закону України «Про нотаріат» №3425-XII - нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).
На нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах або займаються приватною нотаріальною діяльністю, законом може бути покладено вчинення інших дій, відмінних від нотаріальних, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Статтею 2 Закону України «Про нотаріат» №3425-XII визначено, що правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України.
За змістом частини 2 статті 2-1 Закону України «Про нотаріат» №3425-XII контроль за організацією нотаріату, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України та його територіальними органами.
Частиною 1 статті 3 Закону України «Про нотаріат» №3425-XII визначено, що нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Нотаріусу забороняється використовувати свої повноваження з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки чи пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямовані на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV. 
За визначенням термінів, зазначених у частині 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV:
державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження;
реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: 
житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 
1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 
2) суб`єкти державної реєстрації прав: 
виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 
3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (державні реєстратори).
За змістом частини 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV нотаріус є державним реєстратором.
В силу статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.
Пунктом 1 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: 
відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; 
відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; 
відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих / отриманих документах; 
наявність обтяжень прав на нерухоме майно; 
наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає реєстрації.
Державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (п.2 ч.3 ст.10 ЗУ №1952-IV). 
Статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV (в редакції станом на час прийняття наказу) передбачено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав. 
Зокрема, положеннями статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України або до суду.
Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до суду.
Міністерство юстиції України розглядає:
1) скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;
2) скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України;
3) повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Державного реєстру прав іншими особами.
Під час розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України здійснюється також перевірка відповідності законодавству у сфері державної реєстрації прав рішень, дій або бездіяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, що оскаржувалися до відповідного територіального органу.
Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації (крім рішень про державну реєстрацію прав), які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.
Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав, але не пізніше одного року з дня прийняття відповідного рішення, здійснення дії або бездіяльності.
Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав, але не пізніше шести місяців з дня прийняття відповідного рішення, здійснення дії або бездіяльності.
Строк для подання скарги, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року такого строку.
Строк для подання скарги, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця такого строку. Якщо закінчення строку для подання скарги, обчислюваного місяцями, припадає на місяць, що не має відповідного числа, такий строк закінчується в останній день цього місяця.
Якщо закінчення строку для подання скарги припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем такого строку є перший після вихідного, святкового чи іншого неробочого дня робочий день.
Строк для подання скарги не вважається пропущеним, якщо до його закінчення скаргу подано до установи зв`язку чи направлено іншими засобами зв`язку.
Скарга на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав подається у письмовій формі та має містити відомості про прізвище, ім`я, по батькові (найменування) скаржника, його місце проживання (місцезнаходження), номер телефону та/або адресу електронної пошти, суть (реквізити) оскаржуваного рішення, дій або бездіяльності, обставини, якими обґрунтовується порушення прав скаржника, а також прохання (вимоги) скаржника та дату складення скарги. 
Якщо з дня прийняття оскаржуваного рішення, здійснення дії або бездіяльності спливло більше двох місяців, а у випадку, передбаченому   абзацом другим   частини третьої цієї статті, - більше одного місяця, скарга має містити також відомості про дату, коли скаржник дізнався про порушення своїх прав.
Скарга на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав має бути підписана скаржником. 
Така скарга може бути подана в електронній формі за умови підписання її скаржником з використанням засобів електронної ідентифікації з високим рівнем довіри.
До скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав можуть бути додані документи (їх копії), що підтверджують порушення прав скаржника.
До скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, що подається представником скаржника, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена у встановленому порядку.
Скарга на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, що подана особою, яка не має на це повноважень, або не містить відомостей про прізвище, ім`я, по батькові (найменування) скаржника, його місце проживання (місцезнаходження), суть (реквізити) оскаржуваного рішення, дій або бездіяльності, обставини, якими обґрунтовується порушення прав скаржника, дати, коли скаржник дізнався про порушення своїх прав (якщо зазначення такої дати є обов`язковим), повертається скаржнику на підставі мотивованого рішення Міністерства юстиції України, його територіального органу не пізніш як через 15 днів з дня її надходження.
Повернення скарги не позбавляє скаржника права на повторне її подання в установленому порядку.
Перебіг строку на оскарження зупиняється з дня подання скарги до дня її повернення скаржнику.
Частиною 6 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу:
про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав);
про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав);
про залишення скарги без розгляду по суті.
Міністерство юстиції України, його територіальні органи залишають скаргу на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав без розгляду по суті, якщо:
1) встановлений цим Законом для подання скарги строк сплив до дня її подання;
2) Міністерством юстиції України, його територіальним органом за результатами розгляду скарги з такого самого питання вже приймалося рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні;
3) наявна інформація про відкрите за заявою скаржника судове провадження, предметом якого є оскарження тих самих рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав;
4) скаргу подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю у сфері державної реєстрації прав не порушено;
5) скаргу подано особою, яка не має на це повноважень;
6) скаржником подано до Міністерства юстиції України, його територіального органу заяву про залишення скарги без розгляду.
Частиною 6 статті 37 цього закону передбачено, що Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.
Процедуру здійснення Міністерством юстиції України та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України визначає Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів  державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, який затверджений постановою КМУ від 25.12.2015 №1128 (в редакції постанови КМУ від 24.12.2019 №1150).
Згідно пункту 2 Розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом.
Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком.
Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. 
Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.
Розгляд скарги у сфері державної реєстрації здійснюється у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян", що відповідає 1 місяцю з дня надходження скарги, та не може перевищувати 45 днів. 
Так позивачем подано скаргу 18.05.2022, однак висновок по скарзі та наказ №737/7 від 24.03.2023 прийнято з порушенням строків, що передбачені для розгляду скарг.
Пунктом 8 Порядку унормовано, що у разі коли під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює колегіальний розгляд такої скарги на предмет наявності (відсутності) порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються.
Якщо під час розгляду Мін`юстом скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, проте встановлено наявність очевидних порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, розгляд такої скарги здійснюється Мін`юстом на підставі службової записки посадових осіб Мін`юсту, погодженої заступником Міністра, невідкладно без розгляду її колегіально.
Під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує (п.9):
1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;
2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;
3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;
4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;
5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.
10. Для забезпечення можливості участі у колегіальному розгляді скарги у сфері державної реєстрації скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів (заінтересовані особи), або надання зазначеними особами письмових пояснень по суті скарги Мін`юст чи відповідний територіальний орган не пізніше ніж за два дні, а під час воєнного стану - за 15 днів до дня засідання колегії забезпечує оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті інформації про дату, час і місце такого засідання, а під час воєнного стану - про дату засідання, та додатково повідомляє зазначену інформацію заінтересованим особам засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).
Інформація про дату, час і місце засідання колегії, що проводиться після відкладення розгляду скарги або для повторного розгляду скарги у визначених законодавством випадках, не оприлюднюється, якщо колегією не прийнято рішення про інше.
Відсутність заінтересованих осіб під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.
Розгляд скарг у сфері державної реєстрації під час дії воєнного стану проводиться без участі заінтересованих осіб.
Пунктами 12 - 17 Порядку, матеріали скарги у сфері державної реєстрації надаються заінтересованим особам за їх клопотанням для ознайомлення та/або фотографування. Якщо таке клопотання заявлено під час засідання колегії (крім випадку проведення засідання під час воєнного стану), колегія відкладає розгляд скарги на строк, необхідний для ознайомлення з відповідними матеріалами, але не більш як на одну годину.
Під час воєнного стану заінтересована особа має право заявити клопотання про надіслання їй матеріалів скарги в електронній формі на адресу електронної пошти. Мін`юст чи відповідний територіальний орган забезпечує надіслання таких матеріалів протягом трьох робочих днів після отримання клопотання.
Заінтересовані особи мають право подавати письмові пояснення по суті скарги у сфері державної реєстрації, які обов`язково приймаються колегією до розгляду.
За результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:
1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;
2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.
За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.
Рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні, висновок колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) або їх засвідчені копії розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту чи відповідного територіального органу не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після прийняття рішення Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.
За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян", засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) разом із супровідним листом надсилаються скаржнику.
Якщо під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації буде визнано за необхідне проведення правоохоронними органами перевірки зазначених у відповідній скарзі обставин, Мін`юст чи відповідний територіальний орган надсилає відповідні відомості правоохоронним органам для проведення перевірки таких відомостей та вжиття в межах їх компетенції відповідних заходів реагування щодо припинення порушення закону.
У разі виявлення під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена статтями 166-11 та 166-23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Мін`юст чи відповідний територіальний орган складає протокол про адміністративне правопорушення у порядку, визначеному Мін`юстом. 
При цьому державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації у строк, що не перевищує 15 днів з дня отримання суб`єктом державної реєстрації, нотаріусом засвідченої в установленому законодавством порядку копії рішення Мін`юсту чи його територіального органу, зобов`язана прибути до Мін`юсту чи відповідного територіального органу для складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Порушення державним реєстратором, уповноваженою особою суб`єкта державної реєстрації встановленого абзацом 2 цього пункту строку є підставою для прийняття Мін`юстом рішення, передбаченого підпунктом "ґ" пункту 2 частини 6 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та/або підпунктом "ґ" пункту 2 частини 6 статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Матеріали скарги у сфері державної реєстрації, а також рішення, прийняте за результатом її розгляду, висновок колегії (у разі розгляду скарги колегіально) зберігаються Мін`юстом чи відповідним територіальним органом відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах.
Рішення, дії або бездіяльність Мін`юсту можуть бути оскаржені до суду.
У разі скасування судом рішення Мін`юсту за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст забезпечує новий розгляд такої скарги відповідно до цього Порядку.
Позивач зазначає, що скаргу розглянуто відповідачем поза межам строків передбачених статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV та несвоєчасно повідомлено про розгляд скарги, що знайшло своє підтвердження при розгляді справи.
Так, матеріалами справи підтверджується, що 23.05.2022 в Міністерстві юстиції України за №СК-992-22 зареєстровано скаргу Дніпровської міської ради від 18.05.2022 №6/10-658 на рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 19.06.2020 № 52749262 щодо державної реєстрації права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .
03.10.2022 на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України оприлюднено інформацію про дату засідання (19.10.2022) центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції з розгляду скарги Дніпровської міської ради від 18.05.2022 №6/10-658, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.05.2022 № СК-992-22.
03.10.2023 Міністерством юстиції України складено лист №90602/33.2.1/31-22 на ім`я приватного нотаріуса ОСОБА_3, яким повідомлялася інформація щодо засідання центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції з розгляду скарги Дніпровської міської ради від 18.05.2022 №6/10-658, який направлений на електронну адресу приватного нотаріуса ІНФОРМАЦІЯ_1. 
03.10.2023 Міністерством юстиції України складено лист №90603/33.2.1/31-22 на ім`я прокуратури №1 Дніпропетровської області, яким повідомлялася інформація щодо засідання центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції з розгляду скарги Дніпровської міської ради від 18.05.2022 №610-658, який направлений на адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2.
03.10.2023 Міністерством юстиції України складено лист №90557/33.2.1/33-22 на ім`я Дніпровської міської ради, яким повідомлялася інформація щодо засідання центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції з розгляду скарги Дніпровської міської ради від 18.05.2022 № 6/10-658, який направлений на адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_3. 
17.10.2022 Міністерство юстиції України отримало від приватного нотаріуса ОСОБА_3 пояснення щодо скарги Дніпровської міської ради від 18.05.2022 № 6/10-658. 
20.02.2023 за результатами розгляду скарги Дніпровської міської ради від 18.05.2022 №6/10-658 центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції було сформовано висновок, яким зазначена колегія рекомендувала залишити без розгляду по суті скаргу Дніпровської міської ради від 18.05.2022 №6/10-658, оскільки скаргу подано особою, права якої у зв`язку із оскаржуваним рішенням у сфері державної реєстрації прав не порушено.
24.03.2023 наказом Міністерства юстиції України №737/7, вирішено залишити без розгляду по суті скаргу Дніпровської міської ради від 18.05.2022 № 6/10-658, оскільки скаргу подано особою, права якої у зв`язку оскаржуваним рішенням у сфері державної реєстрації не порушено.
Отже  очевидним є порушення відповідачем термінів розгляду скарги позивача. 
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 року у справі №400/4409/21 сформулював підхід для розмежування двох базових принципів права: 
"протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення";
межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: 
чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття з метою уникнення прояву надмірного формалізму, а також з урахуванням превалювання суттю над формою.
У вказаній справі №400/4409/21 від 16.03.2023 року Верховний Суд зазначив, що основними правилами (підходами) до відмежування формалізму від надмірного формалізму є: 
1) суть, за загальним правилом, переважає над формою; 
2) до вирішення публічно-правових спорів, за загальним правилом, є незастосовними підходи кримінального процесу або процесу притягнення фізичної особи до адміністративної відповідальності, у частині оцінки процедурних порушень; 
3) процедурні порушення суб`єкта владних повноважень, рішення (дії, бездіяльність) якого оцінюються судом, не можуть легалізувати сутнісні порушення суб`єкта приватного права (порушення з боку одного суб`єкта не можуть легалізувати порушення з боку іншого суб`єкта); 
4) процедура вторинна якщо рішення суб`єкта владних повноважень: 
відповідає визначеним законом завдання (функціям) такого суб`єкта; має легітимну ціль;
законодавство не містить імперативних заборон або наслідків недотримання таких процедур; 
5) якщо є доступ до суду, "правопорушник" доводить, у першу чергу, сам факт відсутності правопорушення, що дозволяє суду оцінити суть відповідного правопорушення;
6) за порушення процедури, у першу чергу, має нести відповідальність посадова особа, яка допустила таке порушення, а не страждати суспільні (публічні) інтереси або інтереси держави; 
7) визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень з огляду на процедурні порушення, за загальним правилом, не повинно позбавляти (звільняти) його від обов`язку невідкладно прийняти нове рішення у відповідних правовідносинах з дотриманням процедури; 
8) дотримання формальних процедур вимагає законодавство, а не дотримання деяких формальних процедур вимагає об`єктивна ситуація (доцільність, раціональність, домірність).
Як наслідок, у зв`язку із тривалим розглядом скарги, скаржник був позбавлений права на своєчасне вирішення його скарги. 
Відповідно до статті 2 КАС України, одним із критеріїв правомірності рішення суб`єкта владних повноважень є прийняття рішення своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Такий термін розгляду скарги - близько 10 місяців, не є тим розумним строком, який є необхідним для вирішення скарги, та в подальшому для залишення її без розгляду. 
Водночас, відповідачем не зазначено доводів про наявність обставин, які б заважали відповідачу розглянути скаргу вчасно.
Враховуючи встановлені судом обставини, з урахуванням наведених висновків Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наказ Міністерства юстиції №737/7 від 24.03.2023 не відповідає одному із критеріїв правомірності рішення - своєчасність прийняття рішення. 
Натомість, саме таке порушення процедури розгляду скарги, як - порушення термінів її розгляду є таким, що не призвело до прийняття протиправного рішення, тому, доводи позивача щодо порушення Міністерством юстиції термінів розгляду скарги не є підставою для визнання протиправним та скасування наказу.
Також не підтверджені матеріалами справи доводи позивача про несвоєчасне повідомлення позивача про розгляд скарги, оскільки судом встановлено, що 20.02.2023 за результатами розгляду скарги Дніпровської міської ради від 18.05.2022 №6/10-658 центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції було сформовано висновок, яким зазначена колегія рекомендувала залишити без розгляду по суті скаргу Дніпровської міської ради від 18.05.2022 №6/10-658, оскільки скаргу подано особою, права якої у зв`язку із оскаржуваним рішенням у сфері державної реєстрації прав не порушено.
24.03.2023 наказом Міністерства юстиції України №737/7, вирішено залишити без розгляду по суті скаргу Дніпровської міської ради від 18.05.2022 № 6/10-658, оскільки скаргу подано особою, права якої у зв`язку оскаржуваним рішенням у сфері державної реєстрації не порушено.
04.04.2023 супровідним листом № 40711/737/7/33.2.2 висновок від 20.02.2023 та наказ від 24.03.2023 направлено Дніпровській міській раді.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивача про розгляд скарги повідомлено у строк, менший ніж 1 місяць. 
Щодо доводів позивача про відсутність достатніх мотивів, викладених Міністерством юстиції про те, що скаргу подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням не порушено, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Пунктом 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що відповідач повинен діяти відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом". 
Застосування такого принципу забезпечує введення владних функцій у законні рамки і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, за загальним правилом, не можна визнати неправомірними, якщо вони ґрунтуються на законі, чинному на момент прийняття відповідного рішення таким суб`єктом.
При цьому, відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При цьому, у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно висновку центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення. дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 20.02.2023 сформованого за результатами розгляду скарги Дніпровської міської ради від 18.05.2022 №6/10-658, колегія рекомендувала залишити без розгляду по суті скаргу Дніпровської міської ради від 18.05.2022 № 6/10-658, оскільки скаргу подано особою, права якої у зв`язку із оскаржуваним рішенням у сфері державної реєстрації прав не порушено.
Зокрема, згідно змісту цього висновку, колегія по суті скарги зазначила, що з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Колегією встановлено, що оскаржуваним рішенням приватним нотаріусом ОСОБА_3 проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, відомості про зареєстровані права скаржника на квартиру відсутні в Державному реєстрі прав, крім того, скаржником у скарзі не наведено та не підтверджено належними засобами доказування жодних обставин, які б підтверджували факт порушення його прав. Відтак, Колегія дійшла висновку, що скаргу подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням у сфері державної реєстрації не порушено в розумінні реєстраційного законодавства, оскільки у Державному реєстрі прав відсутні записи про будь-які права скаржника на квартиру.
Згідно змісту наказу Міністерства юстиції України від 24.03.2023 №737/7, Міністерством юстиції вирішено залишити без розгляду по суті скаргу Дніпровської міської ради від 18.05.2022 №6/10-658, оскільки скаргу подано особою, права якої у зв`язку оскаржуваним рішенням у сфері державної реєстрації не порушено.
Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що у скарзі Дніпровська міська рада зазначала в обґрунтування порушення своїх прав, що протиправна державна реєстрація права власності за неукладеним договором купівлі-продажу на квартиру АДРЕСА_1 перешкоджає Дніпровській міській раді оформити право комунальної власності на зазначену квартиру. 
Так, із обставин викладених у скарзі вбачається, що Дніпровська міська рада зазначала, що своїм протиправним рішенням про визнання права власності, приватний нотаріус, як державний реєстратор, порушив його (ДМР) права власності на спірну квартиру, в порядку набуття такого права як відмерлої спадщини.
Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що згідно листа Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області від 16.02.2022, яке адресоване Дніпровській міській раді, прокурором, за встановлених ним обставин, порушується питання щодо необхідності визнання спадщини на цю квартиру відумерлою та набуття позивачем права комунальної власності.
Матеріалами скарги підтверджується, що Дніпровською міською радою до скарги надані докази на підтвердження доводів, викладених в скарзі, а саме: 
інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 
копія листа КП ДМБТІ від 23.11.2021 № 15864, 
копія листа Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра №04/52-1047 Bux-22 від 16.02.2022, 
копія листа Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори №1937/02-31 від 12.08.2020, 
копія договору купівлі-продажу. 
Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що під час розгляду скарги здійснено аналіз доводів позивача та надано оцінку вищезазначеним доказам щодо наявності/відсутності порушеного права ДМР оскаржуваним рішенням державного реєстратора. 
У висновку відповідач обмежився поверхневим вивченням матеріалів скарги та посиланням на відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомостей про зареєстровані за позивачем права на спірне майно. 
Аналіз зазначених обставин справи дає підстави вважати, що висновок Міністерства юстиції України від 20.02.2023 та прийнятий на підставі нього наказ Міністерства юстиції України №737/7 від 24.03.2023 про залишення скарги без розгляду по суті, не відповідають таким критеріям індивідуально-правового акту як обґрунтованість та врахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття. 
Так, одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. 
Цей принцип має різні прояви. 
Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону).
Так, у пунктах 70-71 рішення у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). 
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, "Тошкуца та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), пункт 119).
Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява   №10373/05, пункт 73). 
Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. 
З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява   № 36548/97, пункт 58). 
Отже, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), пункту 74). 
Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 58, "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67). 
У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (наприклад, рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), пункту 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (зазначені вище рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 53 та "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), пункт 38).
Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що відповідачем при прийнятті наказу №737/7 від 24.03.2023 "Про залишення скарги без розгляду по суті" не враховано, що державним нотаріусом Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 не посвідчувався договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 01.04.2011 №3-373 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 були відсутні підстави для прийняття рішення про державну реєстрацію від 19.06.2020 №52749262 на квартиру АДРЕСА_1 .
На думку колегії суддів апеляційної інстанції доводи відповідача, що реєстраційні дії, незгода з якими мотивована спором про право підлягають оскарженню у порядку цивільного судочинства не дають підстав для залишення скарги без розгляду, оскільки у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 були відсутні підстави для прийняття рішення про державну реєстрацію від 19.06.2020 №52749262 на квартиру АДРЕСА_1 виходячи з того, що державним нотаріусом Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 не посвідчувався договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 01.04.2011 №3-373 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Однак відповідачем дана обставина не була перевірена в ході розгляду скарги.
Права позивача можуть бути захищені як шляхом подання скарги до Міністерства юстиції України відносно державного реєстратора, так і шляхом звернення до суду. 
При цьому особа має право вибору щодо порядку захисту своїх прав.
Вказані обставини дають підстави для висновку, що наказ №737/7 від 24.03.2023 «Про залишення скарги без розгляду» прийнято відповідачем із порушенням Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1128, зокрема, в частині порушення строків розгляду скарги та несвоєчасне повідомлення Дніпровську міську раду про прийняте рішення, також в частині вмотивованості висновків Мін`юсту про те, що скаргу подано особою, права якої у зв`язку із оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю у сфері державної реєстрації прав не порушено.
Матеріали справи не містять доказів того, що під час розгляду скарги відповідачем здійснено аналіз доводів позивача та надано оцінку доказам щодо наявності/відсутності порушеного права Дніпровської міської ради оскаржуваним рішенням державного реєстратора (приватного нотаріуса ОСОБА_3). 
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що у висновку відповідач обмежився поверхневим вивченням матеріалів скарги та посиланням на відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомостей про зареєстровані за позивачем права на спірне майно, відтак висновок Міністерства юстиції України від 20.02.2023 та прийнятий на підставі нього наказ Міністерства юстиції України №737/7 від 24.03.2023 про залишення скарги без розгляду по суті, не відповідають таким критеріям індивідуально-правового акту як обґрунтованість та врахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття. 
Як наслідок, наявні підстави для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №737/7 від 24.03.2023 "Про залишення скарги без розгляду по суті" та зобов`язання Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу позивача від 18.05.2022 №6/10-658.          З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №737/7 від 24.03.2023 "Про залишення скарги без розгляду по суті" оскільки вказаний наказ не відповідає таким критеріям індивідуально-правового акту як  обґрунтованість та врахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, керуючись частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу позивача від 18.05.2022 №6/10-658.          Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи відповідача. 
Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Виходячи з результатів апеляційного перегляду не підлягають розподілу витрати у справі.
Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
          
          Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 року -залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили 03.09.2024 та в силу ст. 328 КАС України може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
          Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 03.09.2024.          
          В повному обсязі постанова виготовлена 04.09.2024. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова