ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 серпня 2024 року           справа №200/6853/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 р.  у справі  № 200/6853/23 (головуючий І інстанції Куденков К.О.)   за позовом    ОСОБА_1   до   Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  про   визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії,-  
                                                           ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  (далі – відповідач, ГУПФУ), в якому просив: визнати протиправними дії щодо відмови оформленої листом від 21.09.2023 за вих.№ 18237-16770/Ф-02/8-0300/23 щодо переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років, у зв`язку із поданням звернення через Веб-портал Пенсійного фонду, а не безпосередньо до пенсійного органу; зобов`язати здійснити переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років (з дати звернення) згідно зі ст.21 Закону України 2262-ХП від 09.04.1992 “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” з урахуванням спеціального стажу 26 років 04 місяців 14 днів.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року задоволено частково позовні вимоги, а саме суд: 
Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 23 серпня 2023 року про переведення з одного виду пенсії на інший.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 серпня 2023 року про переведення з одного виду пенсії на інший з прийняттям рішення за результатами її розгляду, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В іншій частині позовних вимог – відмовив.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно з пунктами 1,7,12 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02 березня 2023 року №10-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за №135/13402 (далі - Порядок № 3-1), підготовка і подання документів для призначення (перерахунку) пенсій здійснюється уповноваженим структурним підрозділом відповідного Міністерства, а саме надається: подання про призначення пенсії; заява встановленого зразку (Додаток 1 Постанови №3-1) про призначення (перерахунок) пенсій згідно Закону №2262; розрахунок вислуги років; грошовий атестат; довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення; копія паспорта та ідентифікаційного номера; заява про відкриття карткового рахунку АТ «Ощадбанк».
Звернення Позивача від 23 серпня 2023 року Головним управлінням було розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян» та надано відповідь (роз`яснення) від 21 вересня 2023 року № 18237-16770/Ф-02/08-0500/23, в якому чітко зазначено які дії необхідно вчинити для можливості отримання пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262.
Заява подається з урахуванням вимог Порядку №3-1 та відповідно до Додатку №1.
Позивач з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший з урахуванням вимог Порядку №3-1 та відповідно до Додатку №1 не звертався, підстави для вчинення дій спрямованих на зміну виду пенсії Позивачу у Головного управління відсутні.
Так, позивачу необхідно звернутися до органів Пенсійного фонду з відповідною заявою та надати документи, які необхідні для такого переведення. 
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 3-1 під час подання заяв, передбачених пунктами 2, 3 розділу І Порядку №3-1 пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України [...]. Тобто, під час подання заяви про переведення з одного виду пенсії на інший ідентифікація особи є обов`язковою, не допускається подання вказаної заяви засобами поштового або електронного зв`язку.
Скаржник зазначає, що із аналізу норм права які регулюють спірні правовідносини вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.
Позивач з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший з урахуванням вимог Порядку №3-1 та відповідно Додатку №1 до Головного управління не звертався. Головне управління жодних рішень щодо відмови у переведенні позивача на інший вид пенсії не приймало. Фактично, правовідносини між сторонами в означеній частині ще не виникли. Тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України № НОМЕР_1 , виданого 15.03.2021. 
Відповідно до довідки від 13.09.2022 № 3525-5002121506 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_2 перемістився з м. Бахмут до м. Кропивницький, Кіровоградської області.
Листом відповідача від 21 жовтня 2019 року № 10961/03-1 адвокату позивача повідомлено про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні як отримувач пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до п. “б” ст. 21 Закону України від 09.04.1992 №2262-Х1І “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” з 11.05.2017. Зазначено, що відповідно ст. 23 Закону №2262 в разі наявності у особи з інвалідністю вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років, пенсія по інвалідності може призначатися у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги. На день звільнення зі служби ОСОБА_1 (10.05.2017) для призначення пенсії відповідно до п. “а” ст. 12 Закону №2262 вислуга повинна становити 23 календарних роки і більше. Повідомлено про те, що згідно з розрахунком вислуги років ОСОБА_1 , наданого Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області від 24.10.2017, календарна вислуга становить 18 років 08 місяців, тому не враховується при обчисленні пенсії.
Позивач через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся до ГУ ПФУ із заявою № ВЕБ-05001-Ф-С-23-195455 від 23.08.2023, в якій просив перевести його з пенсії по інвалідності (3 гр. інвалідність армії) на пенсію за вислугу років, згідно наказу (витягу) Національної поліції України Головного управління Національної поліції в Донецькій області №402 о/с від 22.08.2017. До заяви позивачем додані скановані копії наступних документів: паспорт громадянина України; пенсійне посвідчення; наказ (витяг) ГУНП в Донецькій області від 08.05.2017; наказ (витяг) ГУНП в Донецькій області від 22.08.2017, в якому вирішено вважати вислугу років позивача для призначення пенсії в пільговому обчисленні 26 років 4 місяці 14 днів.
Листом ГУ ПФУ від 21.09.2023 № 18237-16770/Ф-02/8-0500/23 позивачу на його звернення ВЕБ-05001-Ф-С-23-195455 від 23.08.2023 відповідно до Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР “Про звернення громадян” повідомлено про те, що відповідно до постанови Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 “Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” зі змінами постанови Правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 № 10-1 “Про внесення змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262 заява про переведення з одного виду пенсії на інший подається через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України або засобами єдиного державного вебпорталу електронних послуг з використанням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 3007.2015 № 13-1, а також до органу, що призначає пенсію заявником особисто за місцем проживання, а при необхідності законним представником за місцем його проживання. Роз`яснено, що для подачі заяви для переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років йому рекомендовано звернутись особисто до органу Пенсійного фонду України (сервісний центр) на території підконтрольній Україні.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.
Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до   статті 22 Конституції України   права і свободи людини і громадянина, закріплені цією   Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Статтею 46 Конституції України   встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно   зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених   Конституцією України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон № 2262-ХІІ.
Відповідно до пункту “б” частини 1 статті 1-2 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
За частиною 1 та 2 статті 2 Закону № 2262-XII, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.
Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону;
Згідно пункту «б» частини 1 статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
Відповідно до положень пункту “б” частини 1 статті 50 Законом № 2262-XII пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.
Пунктом “є” частини 1 статті 50 Законом № 2262-XII визначено, що пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які набули право на пенсію за цим Законом у зв`язку із внесенням зміни в раніше виданий наказ або інший розпорядчий акт про оголошення їх вислуги років для призначення пенсії та звільнення зі служби, - з дня підписання наказу або іншого розпорядчого акта відповідною посадовою особою про внесення цієї зміни.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року № 1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок № 3-1).
Так, пунктом 3, 4 Розділу І Порядку № 3-1 встановлено, що ззаява про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого годувальника, який отримував пенсію відповідно до Закону, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії (додаток 1 до цього Порядку)), припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (заява про виплату пенсії (додаток 2 до цього Порядку)), заява про працевлаштування (звільнення) (початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняття (звільнення) на (зі) службу (служби) (додаток 3 до цього Порядку), заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4 до цього Порядку), заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 5 до цього Порядку), заява про виплату допомоги на поховання (додаток 6 до цього Порядку) подається заявником до органу, що призначає пенсію. 
 Заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого годувальника, який отримував пенсію відповідно до Закону, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення) (початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняття (звільнення) на (зі) службу (служби), виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, виплату одноразової грошової допомоги може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.
За пунктом 11 Розділу І Порядку № 3-1, днем звернення за перерахунком, поновленням пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед, у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням) (початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняттям (звільненням) на (зі) службу (служби), за виплатою недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, виплатою одноразової грошової допомоги, виплатою допомоги на поховання вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів)).
Пунктом 2 Розділу ІІ  Порядку № 3-1, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі особи та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії, та з урахуванням додатково наданих документів.
Пунктом 1, 5, 6 Розділу IV  Порядку № 3-1 встановлено, що  заяви, які подаються відповідно до цього Порядку, реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсій згідно із Законом органу, що призначає пенсію.
Заяви (крім заяви про призначення пенсії) приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
 Створення та обробка документів здійснюються із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший приймається з урахуванням:
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається органом, що призначає пенсію за місцем фактичного проживання особи, не пізніше 10 днів з дня надходження заяви.
Таким чином підставою для вчинення дій, спрямованих на переведенням з одного на інший вид пенсії пенсій, може бути, відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи з урахуванням наявних в матеріалів пенсійної справи документів.
Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2014 року у справі № 21-484а13, у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 553/3619/16-а, від 15 липня 2020 року у справі № 520/3360/19, від 21 вересня 2020 року у справі № 520/2990/19.
При цьому, колегія суддів вважає помилковим посилання скаржника на необхідність подання повного пакету документів позивачем для призначення пенсії, оскільки як зазначалось, положення Порядку № 3-1 не вимагають подання повного пакету документів, а саме переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі особи та з урахуванням додатково наданих документів.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач засобами електроного звязку, звернувся до відповідача з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший.
Проте, вказана заява фактично не розглянута відповідачем.
Щодо доводів апелянта, як обґрунтування скарги на звернення позивача з заявою не встановленого зразку (форми), суд зазначає наступне.
ПФУ, як орган державної влади, в силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Крім того матеріали справи свідчать, що позивач, звернувся до відповідача із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший з урахуванням документів які містять інформацію необхідну для здійснення перерахунку (переведення з одного виду пенсії на інший) та яку мав відповідач, яка була прийнята та зареєстрована відповідачем. 
Зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка. 
Відповідач листом повідомив позивача про відмову у переведення з одного виду пенсії на інший. 
Так, Закон № 2262 та Порядок №3-1 не встановлюють реалізацію права на переведення з одного виду пенсії на інший виключно за заявою встановлено зразку. 
Також, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем приписів Порядку № 3-1 в частині належного роз`яснення позивачу порядку звернення за переведенням з одного виду пенсії на інший та надання  позивачу відповідного бланку заяви, як визначає п.11 Порядку №3-1. Також, не враховано визначення вищезазначеними нормами окремого порядку звернення засобами електронного зв`язку.
Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Тобто, у розрізі даної справи та за умови підтвердження необхідних відомостей належними документами, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17,  від 06 березня 2019 року у справі № 242/3016/17.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у прийнятті документів та не розглянуто заяву у межах вимог Закону та  Порядку.
Отже, зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою невстановленого зразку, відповідач припустився формалізму.
Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 243/2677/15-а, від 19 лютого 2019 року у справі № 575/530/17.
Щодо посилання скаржника на подання заяви на електрону адресу відповідача, тобто в порушення приписів Порядку, а саме не через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України  або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (Портал Дія) з використанням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису,  колегія суддів зазначає, що заява позивача була прийнята та зареєстрована, отже прийнята відповідачем до розгляду. Як зазначалось, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем приписів Порядку № 3-1 в частині належного роз`яснення позивачу порядку звернення за переведення з одного виду пенсії на інший та надання  позивачу відповідного бланку заяви, як визначає п.11 Порядку №3-1. Не враховано визначення вищезазначеними нормами окремого порядку звернення засобами електронного зв`язку.Також, суд не вбачає, а відповідачем не надано доказів, які б виключали можливість розгляду заяви позивача та переведення з одного виду пенсії на інший, як прямо передбачено приписами законодавство. 
Щодо посилання скаржника на те, що Порядком передбачено саме особисте звернення осіб до уповноважених органів Пенсійного фонду, колегія суддів зазначає наступне.
Так, скаржник посилається на положення пункту 1 розділу ІІ Порядку № 3-1, за яким під час подання заяв, передбачених пунктами 2, 3 розділу І Порядку №3-1 пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України [...]. Тобто, на думку скаржника, під час подання заяви про переведення з одного виду пенсії на інший ідентифікація особи є обов`язковою, не допускається подання вказаної заяви засобами поштового або електронного зв`язку.
Проте, колегія суддів зазначає, що позивачем подано заяву у відповідності до пункту 4 розділу І Порядку №3-1, а не пунктами 2, 3 розділу І Порядку №3-1.
Отже, суд вважає обґрунтованим висновки суду першої інстанції щодо визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 23 серпня 2023 року про переведення з одного виду пенсії на інший.
Стосовно обраного способу захисту порушеного права, колегія суддів зазначає наступне.
З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.
Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2018 року у справі № 800/341/17 (9991/944/12) і від 12 листопада 2019 року у справі № 9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд зазначає, що належними є способи захисту, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який забезпечує виконання її приписів. Визначення ефективного судового захисту пов`язане з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи.
Як зазначалось, відповідачем не приймалось жодного належного та обґрунтованого рішення. 
З огляду на встановлені обставини справи, наведені норми законодавства, вимоги позивача, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що належним способом захисту, необхідним для поновлення порушеного прав позивача, є  зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 серпня 2023 року про переведення з одного виду пенсії на інший з прийняттям рішення за результатами її розгляду, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За положенням ч. 2  ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись ст. 308,  311,  313,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд,-
                                                           ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 р.  у справі  № 200/6853/23 - залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 р.  у справі  № 200/6853/23  - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 07 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач                                                                                 Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                   І.В. Геращенко

                                                                                                           І.Д. Компанієць