П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
19 червня  2024 року                                                                                      місто  Київ
                                                                                          справа № 362/4909/19
                                                                                           провадження №22-ц/824/7791/2024
 
 Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Немировської О.В.,  Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання -  Височанської Н.В. 
 
сторони: 
позивач -  ОСОБА_1   
відповідач  - АТ «Альфа-Банк»
відповідач - КП «Агенція адміністративних послуг»
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Архіповим Олександром Юрійовичем,
на  рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області   від 1 грудня  2023 року, ухвалене у складі судді Кравченко Л.М.,
 
                                                        В С Т А Н О В И В:
 
У  серпні 2019 року  позивач ОСОБА_1   звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив  визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора Верестуна О.І., КП «Агенція адміністративних послуг», про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46150202 від 26 березня 2019 року  житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк»;  про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46827342 від 13 травня 2019 року земельної ділянки 0,15 га для будівництва  і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:  46780211 від 8 травня 2019 року земельної ділянки 0,0252 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ «Укрсоцбанк».
Позов обґрунтовано тим, що  АТ «Укрсоцбанк» задовольнило свої вимоги на підставі іпотечного договору від 29 вересня 2008 року, укладеного з  ОСОБА_1 ,  шляхом набуття права власності на предмети іпотеки, тобто житловий будинок та земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
29 вересня 2008 року між ТОВ «УніКредитБанк», правонаступником якого є відповідач АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит, відповідно до умов якого кредитор надав  позичальнику  грошові кошти в сумі 287000 доларів США, зі сплатою 12,6% річних та з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 29 вересня 2028 року, на умовах, визначених кредитним договором.
29 вересня 2008 року між ТОВ «УніКредитБанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір,  предметом іпотеки є житловий будинок та  дві земельні ділянки.
17 грудня 2012 року Києво-Святошинським районним судом Київської області ухвалено рішення, яким  стягнуто  солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УніКредитБанк» 2339183,97 грн., заборгованості, 1700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 2341003,97 грн.
В межах строку, передбаченого законом, банк не звертався до виконавчої служби з виконавчим листом, виданим Києво-Святошинським районним  судом на виконання рішення суду від 17 грудня 2012 року, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання  сплив.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 листопада 2016 року в задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 17 травня 2013 року,    відмовлено.
В серпні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» повторно звернувся до суду  з позовом про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської  області від 8 червня 2018 року  відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк».
Оскільки жодних вимог про усунення порушень АТ «Укрсоцбанк» не надсилало  позивачу та не вручало їх будь-яким іншим способом, то, відповідно на момент проведення державної реєстрації, жодних документів, що підтверджували б наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання позивачем  письмової вимоги іпотекодержателя, існувати не могло, а отже державний реєстратор повинен був зупинити реєстраційні дії, або відмовити в державній реєстрації прав та їх обтяжень.
На момент вчинення реєстраційних дій в спірному житловому  будинку була зареєстрована малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже реєстраційна дія мала бути проведена з дозволу органу опіки та піклування
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області  в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в який просив  скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. Зазначає про те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.  Застосував висновки Великої Палати Верховного Суду, які є нерелевантними до обставин цієї справи,  дійшов помилкового висновку, що  позивач обрав неналежний та не ефективний спосіб захисту. У суду першої інстанції наявні усі підстави виходити з того, що позивачу не направлялася вимога про усунення порушень, виходячи з того, що позивач заперечує отримання такої вимоги; позивач здійснив усі необхідні дії для того, щоб встановити факт отримання чи неотримання ним письмової вимоги, відповідач не надав доказів того, що позивач отримав письмову вимогу. Апелянт вважає, що у суду наявні усі підстави для скасування оспорюваних рішень державного реєстратора з мотивів порушення процедури звернення стягнення на предмет іпотеки.
Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи  не скористалися.
В судове засідання  представник АТ «Сенс Банк»,  представник  КП «Агенція адміністративних послуг», третя особа ОСОБА_2 двічі не з'явилися, про місце, день і час розгляду справи були повідомлені. АТ «Сенс Банк» було повідомлено шляхом направлення судового повідомлення до електронного кабінету. В судове засідання, призначене на  15 травня 2024 року, від представника АТ «Сенс Банк» адвоката Півторака Т.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з зайнятістю його в іншому судовому процесі.  Будучи повідомленим про місце день і час розгляду справи на 19 червня 2024 року, представник  АТ «Сенс Банк» заяв не подавав, в судове засідання не з'явився.  Третя особа ОСОБА_2 була повідомлена про місце, день і час розгляду справи, але в судове засідання не з'явилася, будь-яких заяв до суду не подала.
Представник ОСОБА_1 адвокат Архіпов О.Ю. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І.,  вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог  апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.
Судом установлено, що 29 вересня 2008 року між ПАТ «УніКредит Банк» та ОСОБА_1 для забезпечення повного і своєчасного виконання Іпотекодавцем зобов`язань, визначених у ст.3 договору, укладено іпотечний договір № MRTG- 000000014755/S, посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Соломатіною О.П., зареєстрований в реєстрі за № 108, згідно з п.2.1 якого предметом іпотеки є житловий будинок разом з надвірними будівлями та спорудами, що в цілому складає домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченим 29 вересня 2008 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Соломатіною О.П., зареєстрований в реєстрі за № 1804.
Балансова вартість предмета іпотеки, згідно з п.2.1.1 договору, становить  586949 грн.
Згідно з п.2.1.2 договору, разом з іпотекою нерухомого майна, яке зазначено в п.2.1 договору, в іпотеку за цим договором надається земельна ділянка, на якій знаходяться визначені  будівлі та споруди, загальною площею 0,175 га, з якої 0,15 га - для будівництва, обслуговування житлового будинку та0,025 га - для ведення особистого селянського господарства.
Пунктом 2.1.3 договору закріплено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки в  разі невиконання іпотекодавцем зобов'язань.
Згідно з п.3.3 ст.3 договору, вартість предмета іпотеки за згодою сторін становить 1763000 грн.
Відповідно до п. 9.1  договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання по кредитному договору в порядку, встановленому законодавством України ( в т.ч. статтею 37 Закону України «Про іпотеку») та умовами цього договору.
Згідно з п.п.9.2, 9.3 договору іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених цим договором. За рішенням іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватись в позасудовому порядку.
Інформацією з Державного реєстру речових прав на  нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру  Іпотек,  Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна  підтверджено внесення відомостей про відповідача як власника предмету іпотеки на підставі рішень державного реєстратора - Верестуна О.І., комунальне підприємство «Агенція адміністративних послуг», Київська область, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу): - індексний номер 46150202 від 26 березня 2019 року 14:51:48 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ «Укрсоцбанк» ЄДПРОУ: 00039019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1795349832214; - індексний номер 46827342 від 13 травня 2019 року 13:05:2019 12:53:05, земельної ділянки 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 3221455800:01:011:0114, що знаходиться: АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк» ЄДПРОУ: 00039019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1827707032214; індексний номер 46780211 від 08.05.2019 17:58:12, земельної ділянки 0,0252 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 3221455800:01:011:0113, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ «Укрсоцбанк» ЄДПРОУ: 00039019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1825414532214.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що  позивачем обраний неналежний спосіб захисту, належним способом захисту в даному випадку є  витребування майна з чужого незаконного володіння. Вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для відновлення  права позивача. Крім того, суд першої інстанції  дійшов висновку, що права позивача  не порушено, оскільки  іпотека виникла до ухвалення накладення арешту та заборони на предмет іпотеки, заборона на предмет іпотеки також була вже накладена на предмет іпотеки для забезпечення прав іпотекодержателя, який і задовольнив свої вимоги за рахунок заставленого майна, зважаючи на невиконане позивачем основне зобов'язання, існування чинного договору іпотеки, умови якого позивачем не оспорюються. Заявлені позивачем вимоги про визнання протиправним  рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування записів про державну реєстрацію права власності не впливають і не можуть вплинути на права позивача щодо права на предмет іпотеки.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у  праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу ( ч.1 ст.16 ЦК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право   в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом ( ст.3 Закону України «Про іпотеку»).
Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» ( в редакції на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою ля реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.
Із внесеннями змін до цієї норм згідно з Законом України від 25 грудня 2008 року «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва норми статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» ( в редакції на час укладення договору іпотеки) передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.  Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Після внесення Законом України від 25 грудня 2008 року «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» змін до ст.36 Закону України «Про іпотеку» її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання  на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється  згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором  між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю  та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Відповідно до п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме  майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 в редакції, яка діяла на час реєстрації права власності на спірну квартиру, для державної реєстрації права власності  на підставі договору  іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя  шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія  письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк  не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з процесуальним законодавством сторони мають певні права та обов`язки, реалізація яких, як правило, залежить від самих учасників процесу.
Установлено, що відповідачем АТ «Сенс Банк», який був повідомлений  про розгляд справи судом першої інстанції,  ні відзиву на позовну заяву, ні  копії документів, які надавалися іпотекодержателем  реєстратору для вчинення реєстраційних дій щодо  перереєстрації права власності  на предмет іпотеки, суд першої інстанції надані не були. 1 вересня 2022 року, 30 листопада 2023 року представник АТ «Альфа-Банк»  подавав заяви про розгляд справи у відсутність представника банку.
В той же час суд першої інстанції за клопотанням позивача своїми ухвалами  від 2 грудня 2020 року, від 18 жовтня 2021 року  витребував з Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Васильківської міської ради належним чином завірені копії: три рішення реєстратора Верестуна О.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексні номери: 46150202 від 26 березня 2019 року, № 46827342 від 13 травня 2019 року; № 46780211 від 8 травня 2019 року.
З відповіді  відділу із забезпечення діяльності  центру надання адміністративних послуг  Васильківської міської ради Київської області  слідує, що рішення про державну реєстрацію прав та  їх обтяжень  ( з відкриттям розділу) було прийняте реєстратором «Агенції адміністративних послуг» Верестуном О.І. , який не є і ніколи не був реєстратором відділу із забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Васильківської міської ради.
Отже, зважаючи  на те, що позивач заперечує отримання  повідомлення-вимоги іпотекодержателя про усунення недоліків, а  відповідач - іпотекодержатель  доказів на підтвердження  направлення іпотекодавцю - боржнику   повідомлення - вимоги  не надав, наявні підстави для висновку про те, що  АТ «Альфа Банк» не дотримано процедуру та вимоги статті 37 Закону України «Про іпотеку» та умов договору іпотеки при здійсненні звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі права власності на предмет іпотеки.
Висновок суду першої інстанції про те, що оскільки позивач має невиконані перед банком зобов`язання за кредитним договором,  договір іпотеки укладений між кредитором і позичальником є чинним, останнім не оспорений,  кредитор цілком правомірно  задовольнив свої вимоги  за рахунок заставленого майна, відповідно відсутні підстави вважати права позивача порушеними, є неправильним, оскільки банк не довів дотримання ним процедури звернення стягнення   на предмет іпотеки.
Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  позивачем  обраний неналежний спосіб захисту порушеного права з огляду на таке.
Під захистом  цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення прав, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.
Засіб юридичного захисту має бути ефективним , як на практиці, так і за законом.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26  Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно  та їх обтяжень» викладено в новій редакції.
Так, відповідно до пунктів 1,2, 3 ч.3 ст.26 вказаного Закону (в редакції чинній з 16 січня 2020 року)  відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасування та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну  реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор  чи посадова особа Міністерства юстиції України ( у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Кодексу) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування  рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
За змістом цієї правової норми в чинній редакції, на відміну від положень статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в попередній редакції, яка передбачала такі способи захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав,  на даний час способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є: судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними та скасування документів,  на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.
Викладене дає підстави для висновку про те, що з 16 січня 2020 року, тобто на час ухвалення оскаржуваного рішення суду, такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачав.
З огляду на викладене ефективним способом захисту порушеного права позивача в цій  справі є скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. 
Такий висновок, викладений в постанові Великої Падати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18,  в постанові Верховного Суду  від 1 травня 2024 року в справі № 521/3825/19.
Висновок суду першої інстанції про те, що належним способом захисту порушених прав позивача  буде витребування майна  є помилковим.
Витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та  спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним  чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна.
Установлено,  що станом на 19 червня 2024 року  право власності на будинок та дві земельні ділянки  зареєстровано за АТ «Сенс Банк» на підставі договору іпотеки, що підтверджується з оглянутих у судовому  засіданні, які були подані засобами зв'язку  через мережу «Viber».
За таких обставин  належним способом захисту права  позивача є обраний ним спосіб - скасування рішення державного реєстратора, а не витребування майна у кредитора.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Архіповим Олександром Юрійовичем, задовольнити.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області   від 1 грудня   2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати рішення прийняте  державним реєстратором Верестуном Олексієм Івановичем, Комунальне підприємство "Агенція адміністративних послуг" Київська область, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46150202 від 26.03.2019 14:51:48, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» ЄДРПОУ 00039019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1795349832214.
Скасувати рішення прийняте  державним реєстратором Верестуном Олексієм Івановичем, Комунальне підприємство " Агенція адміністративних послуг" Київська область,  про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 46827342 від 13.05.2019 12:53:05, на земельну ділянку  площею 0,15га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий №3221455800:01:011:0114, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» ЄДРПОУ 00039019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1827707032214.
Скасувати рішення прийняте  державним реєстратором Верестуном Олексієм Івановичем, Комунальне підприємство " Агенція адміністративних послуг" Київська область, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу)індексний номер: 46780211 від 08.05.2019 17:58:12, на земельну ділянку площею 0,0252 га, для ведення особистого селянського господарства,кадастровий №3221455800:01:011:0113, що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вулиця Лісова, 20, за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» ЄДРПОУ 00039019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1825414532214.
Стягнути з Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на користь ОСОБА_1   витрати  по сплаті судового збору в сумі 3457, 80 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Постанова складена 15 липня 2024 року.

Суддя-доповідач:                                                                     О.І. Шкоріна 

Судді:                                                                                        О.В. Немировська

                                                                                                   А.М. Стрижеус