Номер провадження: 33/813/1778/24
Номер справи місцевого суду: 505/4119/22 
Головуючий у 1-й інстанції Павловська Г.В. 
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       04.07.2024 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 
       на постанову судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 січня 2024 року 
встановив:
Постановою судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 січня 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
       В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 січня 2024 року та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
       За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі висновку експерта, який є суперечливим та необ`єктивним, і складений експертом, який на думку апелянта є некомпетентним, оскільки в порушення вимог законодавства, експерт вдався до самостійного визначення вихідних даних, показники (характеристики) яких мають визначальне значення для надання обґрунтованого та об`єктивного висновку. Крім того, на думку апелянта, вказаний висновок експерта містить такі недоліки: за відсутності будь-яких об`єктивних даних експерт дійшов висновку про порушення апелянтом вимог 
п. 5.18 ПДР; без будь-якого наукового обґрунтування, спираючись виключно на власні припущення, дійшов висновку про перетин перехрестя водієм автомобіля «BMW» з крайньої правої полоси, що не відповідає фактичним обставинам справи; під час виконання дослідження, експерт вдався до самостійного відшукування доказів, шляхом встановлення певних вихідних даних (цифрових показників відстані) на підставі аналізу інформації з мережі Інтернет; крім того експерт використав вихідні дані, які використав у розрахунках, встановлені ним на підставі вимірювань, зроблених між елементами дорожнього покриття на перехресті та транспортним засобом, що не має відношення до ДТП; експерт самостійно визначив місце зіткнення автомобілів; експерт надав правову оцінку діям учасників ДТП. На думку апелянта, некомпетентність висновку експерта полягає і у тому, що останній дійшов помилкового висновку про те, що у даній дорожній обстановці у водія автомобіля «Volkswagen» був пріоритет перед транспортним засобом «BMW». Крім того, під час складання висновку, експертом проігноровано вимоги п.16.13 ПДР, оскільки за фактичних обставин справи, ОСОБА_2 не мав права здійснювати виїзд на нерегульоване перехрестя для виконання повороту ліворуч, до момент повного та беззаперечного вивільнення перехрестя та відсутності будь-яких перешкод для здійснення маневру, що є імперативно встановленою вимогою, дотримання якої з боку ОСОБА_2 не допустило б створення аварійної ситуації. Також на думку апелянта, висновок експерта є упередженим, оскільки за наявності численних та очевидних порушень ПДР зі сторони ОСОБА_2 , експерт дійшов однозначного висновку про відповідність його дій вимогам ПДР. 
       Посилаючись на викладене вище, з метою з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, а також усунення всякого роду сумнівів та для об`єктивного розгляду справи, апелянт просить призначити повторну автотехнічну експертизу та доручити її проведення Національному науковому центру «Інститут судових експертиз імені засл. Проф. М.С. Бокаріуса», поставивши на вирішення експерта наступні питання:
1.Як повинні були діяти водії транспортних засобів «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 та «BMW 318i» д.н.з. НОМЕР_2 у даній дорожній обстановці?
2.Чи мав водій автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 технічну можливість запобігти зіткненню в заданій дорожній обстановці?
3.Чи мав водія автомобіля BMW 318i» д.н.з. НОМЕР_2 технічну можливість запобігти зіткненню в заданій дорожній обстановці?
4.В діях кого з водіїв вбачається невідповідність та яким саме вимогам ПДР, та які з них перебували у причинному зв`язку із зіткненням?
В апеляційній скарзі апелянт також порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що в судовому засіданні судом не було проголошено зміст оскаржуваного судового рішення, його копію апелянт не отримував, тоді як судом забезпечено загальний доступ до оскаржуваної постанови лише 06 травня 2024 року. 
       На вказану вище апеляційну скаргу, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подав заперечення у яких просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про призначення у справі повторної автотехнічної експертизи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 січня 2024 року без змін. В обґрунтування своїх заперечень, серед іншого, посилається на те, що ОСОБА_1 рухався з четвертої смуги (крайньої правої) проїзної частини вулиці Небесноїсотні, якою дозволено рух тільки праворуч, що регулюється розділом 33, пунктом 4 підпункту 4.2. Правил (наказові знаки, поворот тільки праворуч). Звертає увагу, що реальне місце зіткнення автомобілів знаходиться на правому краю проїжджої частини вул. Небесної сотні по ходу руху авто BMW 318, тобто він фактично закінчив рух по перехрестю (місце зіткнення знаходиться на відстані 21,9 метра від краю вулиці Небесної сотні, а ширина всієї вулиці Небесної сотні, якщо скласти у сумі ширину всіх семи полос, складає 21,8 метра). Вважає, що відсутні правові підстави для призначення у справі повторної автотехнічної експертизи, оскільки висновок експерта, складений у відповідності до вимог законодавства, та експертом у повному обсязі досліджено всі фактичні обставини цієї справи, які покладені в основу висновку. 
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та апелянт ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, заяву (клопотання) про відкладення розгляду справи на адресу суду не подавали. 
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
З огляду на наведене, та зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП  за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зауважує про таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.
При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.
Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.
Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Так, 17 січня 2024 року судом прийнято оскаржуване судове рішення, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 18 січня 2024 року і закінчився 29 січня 2024 року. 
Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
Як убачається з матеріалів справи, відомостей на підтвердження вручення 
 ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови суду у межах строку на апеляційне оскарження матеріали справи не містять. З Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що до оскаржуваної постанови забезпечено надання загального доступу лише 06 травня 2024 року, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 15 травня 2024 року, тому апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом доводи у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про призначення у справі повторної автотехнічної експертизи, апеляційний суд виходить із такого.
Відповідно до ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації. Експерт зобов`язаний з`явитися на виклик органу (посадової особи) і дати об`єктивний висновок у поставлених перед ним питаннях. Експерт має право знайомитися з матеріалами справи, що стосуються предмета експертизи, заявляти клопотання про надання йому додаткових матеріалів, необхідних для дачі висновку; з дозволу органу (посадової особи), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, ставити особі, яка притягається до відповідальності, потерпілому, свідкам запитання, що стосуються предмета експертизи; бути присутнім при розгляді справи.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (рішення (Dulskiy v. Ukraine) від 01 червня 2006 року, заява N 61679/00, пункт 71) зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби в спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто в разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).
Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.
Згідно п. 1.2.13 розділу I Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.98 N 53/5 (далі - Інструкція) передбачено, що: повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).
Як убачається з матеріалів справи, за клопотанням ОСОБА_2 , постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02 березня 2023 року призначено у справі судову авто-технічну експертизу, виконання якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України (м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 8). На вирішення експертизи поставлено наступні питання: - як повинні були діяти водії транспортних засобів «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_3 та BMW 318 державний номерний знак НОМЕР_2 у даній дорожній обстановці згідно з технічними вимогами ПДР ? - чи мав водій автомобіля «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_3 технічну можливість запобігти зіткненню в заданій дорожній обстановці? - чи мав водій автомобіля «BMW 318» державний номерний знак НОМЕР_2 технічну можливість запобігти зіткненню в заданій дорожній обстановці ? - в діях кого з водіїв вбачається невідповідність та яким саме приписам ПДР, та які з них перебували у причинному зв`язку із зіткненням ? - чиї пояснення щодо обставин ДТП більш спроможні, з технічної точки зору, водія автомобіля «Volkswagen Passat» чи водія автомобіля «BMW 318» ? Відмовлено в задоволення п. 3 клопотання ОСОБА_2 , а саме в зобов`язанні водія BMW 318, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 та водія Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_2 надати автомобілі експерту для огляду. Попереджено експерта, що безпосередньо буде проводити дослідження про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. На час проведення експертизи провадження по справі зупинено. Для проведення експертизи надано експерту матеріали справи про адміністративне правопорушення (а.с.63).
На виконання зазначеної вище постанови, експертом складено висновок №23-2438 автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобілів «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_3 та «BMW 318і» р/н НОМЕР_2 . За результатами проведення експертного дослідження, експерт дійшов таких висновків: 1. Дії водія автомобіля «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_3 в умовах пригоди регламентувалися вимогами пункту 12.3 ПДР, у відповідності з якими з моменту об`єктивно можливо виявлення автомобіля «BMW 318і» р/н НОМЕР_2 який виїхав на перехрестя, ігноруючи вимоги інформаційно-вказівного знаку 5.18 «Напрямок руху по смузі праворуч», слід було застосувати гальмування з ціллю уникнення зіткнення. Дії водія автомобіля «BMW 318і» р/н НОМЕР_2 регламентувалися вимогою дорожнього інформаційно-вказівного знаку 5.18 «Напрямок руху по смузі праворуч», у відповідності з якою перетин перехрестя прямо був йому заборонений. 2. Водій автомобіля «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_3 не мав технічної можливості запобігти зіткненню в умовах ДТП. 3. Водій автомобіля «BMW 318і» р/н НОМЕР_2 належним виконанням вимог інформаційно-вказівного знаку 5.18 «Напрямок руху по смузі праворуч» мав технічну можливість уникнути пригоди, виключив виїзд на перехрестя зі швидкістю понад 50км/г в заборонному місці. 4. В причинному зв`язку з фактом ДТП знаходяться дії водія автомобіля «BMW 318і» р/н НОМЕР_2 , які не відповідали вимогам інформаційно-вказівного знаку 5.18 «Напрямок руху по смузі праворуч». Пояснення водія автомобіля «BMW 318і» р/н НОМЕР_2 про обставини свого руху через перехрестя технічно неспроможні. Пояснення водія автомобіля «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_3 про обставини ДТП технічно спроможні, підтверджуються результатами експертного дослідження (а.с. 75-78).
Під час розгляду справи судом першої інстанції, представник ОСОБА_1 , адвокат Кузнєцова Л.О. зверталася до суду з клопотанням про призначення повторної експертизи, посилаючись на ті ж самі обставини, що і ОСОБА_1 в апеляційній скарзі (а.с. 110-112).
Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 січня 2024 року відмовлено у задоволенні зазначеного вище клопотання, з тих підстав, що у постанові суду про призначення експертизи детально викладено позицію кожного учасника ДТП щодо обставин, за яких вона сталася, та вихідні дані згідно матеріалів справи. Адвокатом не надано додаткових матеріалів, що стосуються предмета експертизи, які були зібрані після складення первинного висновку і могли б вплинути на результати експертизи, а сама по собі незгода з висновком експерта, не може бути єдиною підставою для призначення експертизи у справі (а.с. 158-159).
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
Апеляційна скарга, в частині, що стосується клопотання про призначення повторної експертизи не містить вагомих аргументів з посиланням на фактичні обставини справи, які б викликали обґрунтований сумнів у правильності висновку експерта, обумовлений його недостатньою обґрунтованістю чи у зв`язку з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи. 
Твердження апелянта про те, що вирішуючи питання про призначення експертизи у постанові від 02 березня 2023 року, суд не визначив вихідні дані з яких мав виходити експерт під час проведення дослідження, апеляційний суд відхиляє, оскільки як було зазначено вище, для проведення експертного дослідження, експерту було надано матеріали справи про адміністративне правопорушення у повному обсязі, тому саме по собі не зазначення певних вихідних даних, не перешкоджало експерту провести експертне дослідження, з урахуванням усіх фактичних обставин, які містилися у справі.
Аргументи апелянта про те, що експерт самостійно визначив вихідні дані, є безпідставними, оскільки зі змісту висновку експерту убачається, що дані, враховані ним під час проведення експертного дослідження, ґрунтуються на сукупності інформації, яка зафіксована та відображена у схемі місця ДТП, поясненнях водіїв, тобто виключено тих джерел доказів, які містяться у матеріалах справи. 
Доводи про те, що у висновку, експерт встановив технічну спроможність пояснень ОСОБА_2 та відповідно не спроможність пояснень ОСОБА_1 , що на думку апелянта, не передбачено положеннями Інструкції, апеляційний суд відхиляє, оскільки вони позбавлені правового обґрунтування.
Згідно з п.1.6 розділу II Інструкції орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), не має права вимагати від експерта, щоб той самостійно вибирав зі справи вихідні дані для проведення експертизи. Разом з тим вказані особи можуть поставити перед експертом питання про технічну спроможність (неспроможність) тих чи інших даних, які є у справі.
Таким чином, надаючи відповідь на питання, поставлене судом щодо технічної спроможності пояснень водіїв автомобілів, причетних до ДТП, експерт діяв у межах повноважень та компетенції, наданих йому законодавством. 
Посилання апелянта на те, що під час проведення експертного дослідження експерт застосував інформацію з мережі Інтернет (Google Maps, Google Earth), чим на думку апелянта допустив недоліки, які вплинули на висновки, отримані за результатами проведення експертизи, апеляційний суд відхиляє, з таких підстав.
Відповідно до п.1.4 розділу I Інструкції під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо. Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження)) належить до компетенції експерта.
Отже під час проведення дослідження, експерт не обмежений конкретними видами джерел інформації, перелік яких не є вичерпним, тому використання експертом інформації за допомогою програмних продуктів та мережі Інтернет, яка безпосередньо стосується обставин цієї справи, не свідчить про те, що експертом не було дотримано порядок проведення експертизи.
Апеляційний суд не погоджується з твердженнями апелянта про те, що експерт за відсутності будь-яких об`єктивних даних та науково-обґрунтованих даних, дійшов висновку про те, що в причинному зв`язку з фактом ДТП знаходяться дії ОСОБА_1 , які не відповідали вимогам інформаційно-вказівного знаку п.5.18 «Напрямок руху по смузі праворуч». Як убачається з дослідницької частини вказаного вище висновку, експерт з посиланням на конкретні фактичні обставини справи, їх сукупність, дійшов висновку про те, що саме дії водія ОСОБА_1 через не дотримання ним вимог ПДР знаходяться у причинному зв`язку з наслідками у вигляді ДТП, в якій транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Доводи апелянта про те, що експерт вдався до самостійного визначення місця зіткнення транспортних засобів, та дійшов помилкового висновку про те, що перетин перехрестя ОСОБА_1 здійснював з крайньої правої полоси, що не відповідає фактичним обставинам справи, є безпідставними, оскільки з дослідницької частини висновку та схеми №1 та схеми №2 до висновку, убачається, що експертом взято до уваги та враховано виключно ті фактичні дані, що містять у матеріалах справи, зокрема схемі місця ДТП, яка підписана без зауважень учасниками ДТП.
Підсумовуючи викладене вище, апеляційний суд не вбачає правових підстав для призначення у справі повторної автотехнічної експертизи, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, оскільки доводи, якими обґрунтовується це клопотання, фактично зводяться до переоцінки апелянтом доказів, які містять в матеріалах справи та не згоди з висновком експерта. Тому, у задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про призначення у справі повторної автотехнічної експертизи апеляційний суд відмовляє. 
Щодо доводів апеляційної скарги.
Закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що у матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували його вину у скоєнні інкримінованого правопорушення. 
З такими висновками суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується, з огляду на таке.
Згідно ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Диспозиція указаної норми статті ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху, указана норма за своєю властивістю є бланкетною, тобто з метою її застосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують зазначені правила.
Обов`язки водіїв та пішоходів, а також технічні вимоги до транспортних засобів регулюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року N 1306 (з подальшими змінами та доповненнями) (далі -Правила).
За п. 1.3 вказаних Правил учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п. 1.4).
Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються рівнозначною дорогою в зустрічному напрямку прямо чи праворуч (п.16.13). 
Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також інші документи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості 
ОСОБА_2 , у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення, тобто поліцейського.
Направляючи до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, правоохоронці долучили до матеріалів справи такі докази: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення водіїв, свідка ОСОБА_3 , схему місця ДТП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №427242 від 11 грудня 2022 року убачається, що: «11 грудня 2022 року о 18:30 год. в м. Одеса, вул. Небесної Сотні, 31а, водій автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 , виконуючи поворот ліворуч, не дав дорогу автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «BMW 318 i» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 в результаті чого транспортні засоби отримали пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 16.13 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Зі схеми місця ДТП, яка додана до матеріалів справи убачається, що вона містить інформацію про графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, відображення транспортних засобів, причетних до ДТП, їх напрямки руху, місця зіткнення автомобілів), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, зазначено ідентифікаційні дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження, зокрема вказано, що у автомобіля «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_3 пошкоджені: «вм`ятина з деформацією та пошкодженням ЛФП, переднє праве та ліва дверці задня з правого боку, правий поріг та заднє праве крило, деформація стійки з правого боку, пластикова накладка на праве бокове дзеркало. У транспортного засобу «BMW 318 i» номерний знак НОМЕР_2 пошкоджені: «тріщина та деформація переднього бампера та капоту та вм`ятина, розбита ліва та права фара, розломлена решітка радіатора, тріщина лобового скла, спрацювали передні подушки безпеки, вм`ятина та деформація лівого та правого переднього крила.
Крім того, правоохоронцями серед іншого зафіксовано, що на місці ДТП, світлофорний об`єкт не працював, наявна горизонтальна розмітка проїжджої частини, а також дорожні знаки.
Також зі схеми місця ДТП убачається, що проїзна частина просп. Небесної сотні за напрямком руху автомобіля «BMW 318 i» д.н.з. НОМЕР_2 складається з чотирьох смуг, на три з яких поширює дію знак 4.1. «Рух прямо», а на іншій смузі дорожнього полотна (крайня права) діє знак 4.2. «Рух праворуч».
Відповідно до розрахунків проведених на місці події поліцейськими, ширина усієї проїзної частини просп. Небесної сотні, тобто у двох напрямках, сукупно становить 21,8 м.
Місце зіткнення транспортних засобів зафіксовано на відстані 21,9 м від початку проїжджої частини зі сторони просп. Небесної сотні у напрямку руху вул. Шкільний аеродром. Після зіткнення транспортних засобів, автомобіль «BMW 318 i» розташовувався на відстані 22,2 м від початку проїжджої частини зі сторони просп. Небесної сотні у напрямку руху вул. Шкільний аеродром, інший автомобіль «Volkswagen Passat» на відстані 24,9 м.
Схема ДТП підписана водіями вказаних вище транспортних засобів, без будь-яких зауважень.
З письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих поліцейським 11 грудня 2022 року убачається, що він рухався по проспекту Небесної сотні з дозволеної швидкістю, під`їжджаючи до перехрестя він перестроївся з другої на третю смугу руху, після чого на перехресті водій автомобілю «Фольсваген» здійснював зміну руху, з`їжджаючи з головної дороги на другорядну, унаслідок чого відбулося ДТП. 
ОСОБА_2 також надав 11 грудня 2022 року правоохоронцям письмові пояснення у яких зазначив, що 11 грудня 2022 року близько 18:30 год він рухався по пр. Небесної сотні в напрямку центральної частини міста в крайній лівій полосі, на перехресті пр. Небесної соті та 13-ї лінії трамваю, не працював світлофор, він здійснив поворот ліворуч, зустрічний транспорт зупинився та пропускав його, він почав виконувати маневр, повертаючи ліворуч, з крайньої правої зустрічної полоси на великій швидкості рухався прямо автомобіль «BMW», який вдарив його автомобіль у правий бік при завершенні ним повороту.
За клопотання представника ОСОБА_1 , адвоката Кузнєцової Л.О. до матеріалів справи долучено копію схеми 124/21 організації дорожнього руху на ділянці перетину розмежувальної смуги по просп. Небесної сотні/вул. Шкільний аеродром (лінія 13 трамваю), яка містить інформацію про смуги руху, дорожню розмітки та знаки, розташовані неподалік місця ДТП.
Зазначені вище докази у їх сукупності, були предметом експертного дослідження та покладені в основу висновку №23-2438 автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобілів «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_3 та «BMW 318і» р/н НОМЕР_2 .
Апеляційний суд зауважує, що з наведених вище джерел доказів убачається, що сукупність таких обставин, як місце зіткнення транспортних засобів, та розташування автомобілів після ДТП, характер та локалізація пошкоджень автомобілів, отриманих унаслідок зіткнення, спростовують твердження водія ОСОБА_1 про те, що до моменту ДТП, він рухався у 3 смузі дорожнього руху, та свідчать про те, що цей водій рухався прямо у 4 смузі дорожнього руху, на яку поширює свою дій наказовий знак 4.2. «Рух праворуч».
Також апеляційний акцентує увагу, що правильність та повнота інформації, відображена та зафіксована у схемі місця ДТП засвідчена підписами водіїв, у той час як інших альтернативних джерел доказів, які б спростовували відомості, зафіксовані у цьому документі апелянтом не надано.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що предметом судового розгляду у цій справі є відповідність вимогам ПДР України саме дій водія ОСОБА_2 , а не водія ОСОБА_1 , так як протокол про адміністративне правопорушення, що є предметом розгляду цієї справи, складений відносно ОСОБА_2 , а суд здійснює судовий розгляд лише щодо особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення.
Відтак, апеляційний суд не надає правову оцінку діям ОСОБА_1 на предмет виконання чи б то не виконання ним вимог ПДР у дорожній обстановці, що склалася за участі водії транспортних засобів, причетних до ДТП. 
З урахуванням викладеного вище, враховуючи відомості, зафіксовані у схемі місця ДТП, беручи до уваги висновок експерта, який міститься у матеріалах справи, апеляційний суд, погоджується з висновком місцевого суду, щодо відсутності доказів, які б слугували підтвердження доведеності вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
За вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Зважаючи на те, що долучені правоохоронцями до матеріалів справи не доводять вину ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованого правопорушення, апеляційний суд доходить до висновку щодо відсутності правових підстав для скасування постанови суду та прийняття нової постанови про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, як про те просить апелянт.
Доводи апеляційної скарги про те, що у діях ОСОБА_2 також наявні ознаки порушення вимог п. 12.3 ПДР, апеляційний суд відхиляє, оскільки згідно фабули адміністративного правопорушення, ОСОБА_2 правоохоронцями інкриміновано лише (виключно) порушення вимог п. 16.13 ПДР, що не знайшло свого підтвердження за наслідками апеляційного перегляду. Суд апеляційний інстанції позбавлений можливості надати правову оцінку діям водія на предмет виконання чи не виконання ним інших вимог ПДР, а ніж ті, що зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших альтернативних джерел доказів, не може слугувати єдиною та достатньою підставою для висновку про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. 
Іншими доводами апеляційну скаргу апелянт не обґрунтовує.
Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.
Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та прийняття нової про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 
ст. 124 КУпАП з мотивів наведених у скарзі.
Керуючись ст. 294 КУпАП
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання  ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 січня 2024 року.
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про призначення у справі повторної автотехнічної експертизи відмовити. 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 січня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                        Ю.П. Лозко